Номер провадження: 33/813/1127/26
Номер справи місцевого суду: 522/3048/26 
Головуючий у першій інстанції Циб І. В. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання – Губарі Д.В., за участю представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Чоклі Є.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 , на постанову Приморського районного суду м. Одесивід 23.04.2026 року, відносно:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про закриття провадження за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №595235 від 18.02.2026 року, 18.02.2026 року о 17:10 год. в м. Одеса, дорога Фонтанська, 69/2, водій ОСОБА_2 , керуючи «LINKOLN MKZ», д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміни, у результаті чого на слизькій ділянці дороги втратив керування та здійснив зіткнення з автомобілем «TOYOTA CAMRY», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані інспектором поліції за ст.124 КпАП України.
Оскаржуваною постановою суду першої інстанції провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення  ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП закрито.
Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 , зазначає, що не погоджується з постановою суду першої інстанції з таких підстав:
- судом першої інстанції дійшов помилкового висновку що місце зіткнення у крайній лівій смузі;
- водій ОСОБА_1 розпочала маневр на дозвільний сигнал і вже фактично завершувала маневр, водій ОСОБА_2 був зобов`язаний дати їй можливість закінчити маневр;
- водій ОСОБА_2 проігнорував пріоритетність завершення маневру іншим учасником руху та продовжував рух на забороняючий сигнал світлофора та не вжив заходів для уникнення ДТП, що підтверджується відсутністю гальмування.
Посилаючись на наведені доводи, потерпіла ОСОБА_1 , просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_1 – адвокат Чокля Є.Ю. підтримала вимоги апеляційної скарги, надала пояснення за доводами апеляційної скарги.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Захисник ОСОБА_2 адвокат Дудчак П.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких просила апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення, постанову суду без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника Дудчак П.В.
Заслухавши пояснення представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Чоклю Є.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Водночас, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
На підставі аналізу змісту оскаржуваної постанови суду, а також повторного дослідження матеріалів справи, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях водія ОСОБА_2 не вбачається порушень вимог Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України) та, як наслідок, складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок чого обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №595235 від 18.02.2026 року, 18.02.2026 року о 17:10 год. в м. Одеса, дорога Фонтанська, 69/2, водій ОСОБА_2 , керуючи «LINKOLN MKZ», д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміни, у результаті чого на слизькій ділянці дороги втратив керування та здійснив зіткнення з автомобілем «TOYOTA CAMRY», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками..
В свою чергу, вимоги п. 12.1 ПДР України встановлюють, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
В якості доказів вчинення  ОСОБА_2 вказаного правопорушення співробітниками поліції до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення було долучено схему місця ДТП від 18.02.2026 (а.с. 2), пояснення водіїв-учасників ДТП – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 3-4).
В своїх поясненнях водій ОСОБА_2 заперечував свою провину у ДТП, зазначивши, що рухався на автомобілі «LINKOLN MKZ», д/н НОМЕР_1 по вул. Фонтанська дорога, та перетинаючи перехрестя з вул. Літературною на зелене світло рухаючись по головній дорозі, в цей момент водій автомобіля «TOYOTA CAMRY», д/н НОМЕР_2 почав виконувати поворот ліворуч з Фонтанської дороги на вулицю Літературну не надавши йому переваги в русі (а.с. 3).
Зазначені пояснення водія ОСОБА_2 узгоджуються із дослідженими, як в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, схемою місця ДТП від 18.02.2026 (а.с. 2).
В своїх поясненнях водій ОСОБА_1 зазначила, що рухаючись на автомобілі «TOYOTA CAMRY», д/н НОМЕР_2 , по вул. Фонтанська дорога, яка є головною, під`їжджаючи до перехрестя, увімкнула покажчик повороту ліворуч на дозволений сигнал світлофору. Перед початком маневру, переконалась, що зустрічна смуга вільна та транспортні засоби відсутні. У момент завершення маневру автомобіль що рухався в зустрічній смузі не зупинився на заборонений сигнал світлофора, продовжив рух та здійснив зіткнення з її автомобілем.
З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом досліджені письмові докази по справі.
На схемі місця ДТП зафіксовано положення транспортних засобів після ДТП, місце зіткнення та характер та локалізація механічних пошкоджень транспортних засобів, зазначена схема, підписана учасниками ДТП без зауважень.
Покази водія ОСОБА_2 допитаного судом першої інстанції, повністю узгоджуються з матеріалами справи та свідчать про те, що автомобіль LINKOLN MKZ», д/н НОМЕР_1 , під його керуванням, здійснював проїзд перехрестя в той час коли автомобіль BMW, під керуванням ОСОБА_1 , виїхав на перехрестя для здійснення маневру лівого повороту, не переконавшись в безпеці свого руху, не надавши переваги в русі зустрічному транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 здійснити проїзд перехрестя, завершити свій маневр, та допустила зіткнення транспортних засобів.
Також апеляційний суд зауважує, що у даній конкретній ситуації важливим фактором, що підлягає врахуванню є місце зіткнення транспортних засобів.
Так, зі схеми місця ДТП вбачається, що місце зіткнення відбулось у крайній лівій смузі, про що зазначав у своїх поясненнях водій ОСОБА_2 , та що в свою чергу спростовує пояснення ОСОБА_1 , яка стверджувала, що зіткнення відбулось у правій смузі, коли вона майже завершила проїзд перехрестя.
Місце зіткнення транспортних засобів зафіксоване на схемі місця ДТП та водіями не оспорюється.
Крім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за тих же подій.
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Чоклі Є.Ю. підтвердила вказану інформацію, та зазначила, що постанова суду не набрала законної сили оскільки перебуває на стадії апеляційного оскарження.
Таким чином, з урахуванням всього вищевикладеного, досліджені апеляційним судом докази вказують на відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Клопотання потерпілої про витребування відеозаписів з місця дорожньо-транспортної пригоди, не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції потерпіла із клопотанням про витребування зазначених доказів не зверталась, незважаючи на наявність у неї процесуальної можливості реалізувати відповідне право.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що сторона потерпілої вживала заходів для самостійного отримання відповідних відеозаписів шляхом звернення до установи чи організації, у володінні яких вони можуть перебувати, а також доказів неможливості їх одержання без сприяння суду.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги та не підміняє собою процесуальну діяльність сторін щодо збирання доказів, а також з огляду на відсутність обґрунтування неможливості заявлення відповідного клопотання під час розгляду справи судом першої інстанції та самостійного отримання запитуваних матеріалів, підстав для задоволення клопотання про витребування відеозаписів апеляційний суд не вбачає.
Доводи про те, що водій ОСОБА_1 розпочала виконання маневру лівого повороту на дозволений сигнал світлофора та вже фактично завершувала його, а тому водій ОСОБА_2 був зобов`язаний надати їй можливість закінчити маневр, є необґрунтованими.
Сам по собі факт початку виконання маневру на дозволений сигнал світлофора не звільняє водія, який здійснює лівий поворот, від обов`язку надати перевагу в русі транспортним засобам, що рухаються назустріч прямо або праворуч. Такий обов`язок прямо передбачений Правилами дорожнього руху України.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 рухався у зустрічному напрямку прямо, не змінюючи напрямку свого руху, тоді як ОСОБА_1 виконувала маневр лівого повороту, тобто перетинала траєкторію його руху. За таких обставин саме на ОСОБА_1 покладався обов`язок надати перевагу в русі транспортному засобу, який рухався прямо назустріч.
Посилання на те, що ОСОБА_2 мав надати можливість завершити маневр, не ґрунтуються на вимогах Правил дорожнього руху, оскільки такий обов`язок не виникає у водія, який користується перевагою в русі та рухається прямо на дозволений сигнал світлофора. Натомість завершення маневру можливе лише за умови, що його виконання не створює перешкод чи небезпеки для транспортних засобів, яким відповідно до Правил дорожнього руху має бути надана перевага.
Отже, саме невиконання ОСОБА_1 обов`язку надати перевагу в русі транспортному засобу під керуванням ОСОБА_2 , який рухався прямо у зустрічному напрямку, перебуває у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Доводи апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_2 проігнорував пріоритетність завершення маневру водієм ОСОБА_1 , продовжив рух на заборонний сигнал світлофора, а також не вжив заходів для уникнення дорожньо-транспортної пригоди, що нібито підтверджується відсутністю слідів гальмування, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Насамперед суд зазначає, що твердження про наявність у водія ОСОБА_1 переважного права на завершення маневру є помилковим. Положення Правил дорожнього руху України не надають водію, який виконує лівий поворот, безумовного пріоритету лише з тієї підстави, що він розпочав відповідний маневр. Навпаки, відповідно до вимог пункту 16.6 Правил дорожнього руху України саме водій, який повертає ліворуч, зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються назустріч прямо або повертають праворуч. Отже, до моменту фактичного надання переваги в русі транспортним засобам зустрічного напрямку водій, який виконує лівий поворот, не набуває жодної переваги перед ними.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 рухався прямо у зустрічному напрямку, тоді як ОСОБА_1 здійснювала лівий поворот, перетинаючи траєкторію його руху. За таких обставин саме на ОСОБА_1 покладався обов`язок утриматися від виконання маневру до моменту, коли це стане безпечним та не створюватиме перешкод транспортним засобам, які користуються перевагою в русі.
Посилання на те, що ОСОБА_2 продовжив рух на заборонний сигнал світлофора, саме по собі не спростовує покладеного на ОСОБА_1 обов`язку надати йому перевагу в русі, оскільки вирішальним для правильного вирішення справи є встановлення причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Сам факт завершення або зміни сигналу світлофора після в`їзду транспортного засобу на перехрестя не свідчить автоматично про виникнення у водія, який виконує лівий поворот, переважного права на завершення маневру перед транспортним засобом, що рухається прямо.
Також суд відхиляє доводи щодо невжиття ОСОБА_2 заходів для уникнення дорожньо-транспортної пригоди. Відсутність слідів гальмування сама по собі не є беззаперечним доказом порушення ним вимог Правил дорожнього руху чи технічної можливості уникнути зіткнення. Такі обставини не свідчать про наявність у його діях причинного зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та не звільняють ОСОБА_1 від обов`язку надати перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді першої інстанції в оскарженій постанові про відсутність в діях  ОСОБА_2  ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та були підставою для її скасування, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
За викладених обставин, апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про відсутність в діях  ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому оскаржена постанова є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції, як законну та обґрунтовану – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одесивід 23.04.2026 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     Ю.І. Кравець