Справа № 127/17799/26 
Провадження № 33/801/698/2026
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бернада Є. В.
Доповідач: Рибчинський В. П.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинського В.П.,
за участі ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Глєбова С.Г., потерпілого ОСОБА_2 та його захисника – адвоката Лисого О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, 

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 670524 від 20.05.2026 року, водій  ОСОБА_1  20.05.2026 о 08.29 год по вул. Д. Нечая, 119 в м. Вінниці, керуючи автомобілем марки Ford, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території не надав переваги в русі автомобілю марки Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався головною дорогою, що призвело до їх зіткнення. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями  ОСОБА_1  порушив вимоги пункту 10.2 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2026 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 6 (шість) місяців. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. 
Не погоджуючись з такою постановою суду  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову змінити в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновків, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За змістом ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або її захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови.
У свою чергу, ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке належним чином мотивоване, а тому з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження необхідно поновити.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).
Враховуючи, що доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюється, то судом апеляційної інстанції не перевіряється.
Судове рішення оскаржується лише в межах застосованого адміністративного стягнення.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при обранні виду адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , в повній мірі врахував обставин справи та даних про особу правопорушника. 
Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
У своїй апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просив не застосовувати до нього найсуворішу міру стягнення, передбачену ст. 124 КУпАП, оскільки він визнає свою вину і щиро розкаюється, просить постанову суду в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців змінити та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.
Потерпілий  ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду заперечив проти задоволення скарги, пояснив, що ОСОБА_1 завдану шкоду внаслідок ДТП не відшкодував, згоди щодо такого відшкодування сторони не дійшли. Крім того зазначив, що раніше ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, проте належних висновків не зробив.
Санкція ст. 124 КУпАП за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Так, вирішуючи питання щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого останнім правопорушення, особу правопорушника, який вину у скоєному хоча і визнав, однак шкоду не відшкодував, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, а також думку потерпілого, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.
На переконання суду апеляційної інстанції, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень вважає, що суд першої інстанції вірно застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.
З урахування викладеного, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2026 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду:      В.П. Рибчинський