Справа № 201/9630/25
Провадження № 2/761/4643/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: Савицького О.А.,
при секретарі: Дибань А.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції та ГУ ДКСУ у м. Києві про стягнення з Державного бюджету України безпідставно сплачених коштів у розмірі 2 139,00 грн (штраф, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП на нього було накладено штраф. З метою зняття арешту з банківських рахунків позивач сплатив вказану суму. У подальшому рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2024 у справі № 201/8651/23 постанову скасовано. Позивач вважає, що оскільки підстава виплати коштів відпала, вони підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.
Ухвалою від 29.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Представник відповідача - ГУ ДКСУ у м. Києві подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував. Вказував, що Казначейство є неналежним відповідачем, оскільки не здійснювало щодо позивача жодних протиправних дій. Крім того, за результатами вибірки з АС «Є-Казна» зарахування коштів на бюджетні рахунки м. Києва не зафіксовано (кошти сплачувалися на рахунок Донецького ВДВС). Казначейство зазначає, що Порядком № 787 та Бюджетним кодексом України (далі - БК України) визначено позасудовий порядок повернення надміру/помилково сплачених коштів за поданням компетентного органу, а тому безпосереднє стягнення коштів судом на підставі ст. 1212 ЦК України є неналежним способом захисту.
Представник ГУ ДКСУ у м. Києві у судовому засіданні просив відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення.
Відповідач Департамент патрульної поліції та третя особа своїх представників у судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, правом на подання відзиву та пояснень не скористалися.
Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають,з огляду на таке.
Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що постановою органу Патрульної поліції Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1 700,00 грн.
На виконанні в Донецькому ВДВС у Донецькому районі Донецької області перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вказаної постанови.
03.08.2023 з метою розблокування рахунків Позивачем сплачено 2 139,00 грн (квитанція № DEB25466875575240) на рахунок ВДВС № НОМЕР_2.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2024 у справі №201/8651/23 постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.
Судом також встановлено, що Позивач не звертався до органу, що контролює справляння надходжень бюджету (або до органу ДВС), із заявою про повернення коштів у позасудовому порядку відповідно до Порядку № 787.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на таке:
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути це майно. Правовідносини щодо повернення коштів з бюджету регулюються спеціальним законодавством, а саме ст. 45 Бюджетного кодексу України та Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Мінфіну від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787).
Згідно з правовою позицією Велика Палата Верховного Суду та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (зокрема, постанови у справах № 910/1531/18, №640/7260/21 та ін.), якщо спеціальним законом (БК України та Порядком № 787) визначено чіткий позасудовий механізм повернення з бюджету коштів за поданням відповідного контролюючого органу, заявлення вимоги про пряме стягнення коштів з бюджету на підставі ст. 1212 ЦК України є неналежним способом захисту.
Належним способом захисту у спірних правовідносинах є звернення платника із заявою до контролюючого органу (органу, що здійснює облік надходжень), а у разі відмови чи бездіяльності останнього - оскарження таких дій (бездіяльності) шляхом зобов`язання сформувати та подати до органів Казначейства відповідне подання про повернення коштів.
Оскільки Позивач до компетентних органів із заявою про повернення коштів у порядку Порядку № 787 не звертався, право на захист у формі стягнення коштів безпосередньо судом не виникло.
Органами Казначейства кошти повертаються виключно за поданням суб`єктів, що контролюють надходження бюджету. Сам по собі орган Казначейства не є учасником спірних матеріальних правовідносин, не вчиняв протиправних дій щодо позивача, а лише виконує розрахунково-касові функції.
Більше того, як вбачається з матеріалів справи, кошти перераховувалися на рахунок Донецького ВДВС, і за даними АС «Є-Казна» їх зарахування на бюджетні рахунки м. Києва не відбувалося. Отже, ГУ ДКСУ у м. Києві є неналежним відповідачем.
Враховуючи, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права та пред`явив вимоги без дотримання спеціального порядку повернення коштів з бюджету, позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Донецький відділ державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: