Справа № 344/8811/26
Провадження № 2/352/1312/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року | м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі судді Гриньків Д.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.
08.06.2026 року з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.01.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» та відповідачем був укладений договір про надання фінансового кредиту №000200112855 в електронній форм, відповідно до якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 4298 грн, який підписано електронним підписом позичальника. Кредит надавався у безготівковій формі шляхом його перерахування за реквізитами платіжної карти НОМЕР_1 . Так, Відповідач в подальшому проводив повне або часткове погашення нарахованих процентів за користування кредитом, внаслідок чого неодноразово оформляв пролонгацію кредиту, зокрема: - 24.01.2020 року оформив пролонгацію кредиту, що передбачена п. 5 Договору позики, та в подальшому продовжив користування коштами в розмірі 4298.00 грн. ще на 15 днів, кінцева дата погашення кредиту 08.02.2020 р., що підтверджено Графіком платежів (Додаток до договору про надання позики на умовах фінансово кредиту №000200112855.1 від 24.01.2020 р.), копія додається.
Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, тому утворилась заборгованість за кредитом у загальній сумі 16 291,97 грн, з яких: 4298 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1282,95 грн – заборгованість за відсотками, залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано Новим кредитором за період 27.02.2021 р. по 27.05.2021 р.) – 9 670,50 грн, інфляційне збільшення – 1 040,52 грн. (нараховано Новим кредитором за період 09.02.2020 р. по 23.02.2022 р.).
26.02.2021р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», уклали Договір факторингу №20210226-К/2 від 26.02.2021р. (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» була правонаступником грошової вимоги за Договором позики, згідно Договору факторингу №20200616-К від 16.06.2020 р., укладеного з ТОВ «КФ.ЮА»)., за яким позивач набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до гр. ОСОБА_1 , в розмірі 5580,95 грн.
Просить позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача судові витрати.
ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.
Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачу була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої, відповідно до п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України, є 15.07.2026 року. Правом на подання відзиву не скористалася.
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 15.06.2026 року позовну заяву було залишено без руху.
18.06.2026 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.
Ухвалою судді від 18.08.2026 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, витребувано докази.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
ІV. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 10.01.2020 між ТОВ «КФ.ЮА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200112855.
Відповідно до положень п. 3.1 зазначеного договору товариство надає клієнту грошові кошти у сумі визначеній п.5 договору, а клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п.5.3 даного договору. Кредит надається позичальнику на визначені ним особисті цілі.
Згідно з п. 5 договору загальний розмір кредиту становить 4298 гривень. Вид кредиту акція 0,01 % -15 днів; схема погашення класична.
Строк дії договору З 10.01.2020 по 24.01.2020, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за договором. Процентна ставка в день – 0,01%, процентна ставка у разі прострочення – 2,5%
Відповідно до п. 4.3 договору клієнт зобов`язаний погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору, зазначеного у розділу 5 цього договору.
Як убачається з розділу 9 договору, сторони узгодили графік платежів. 
Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора 683471 (а.с.8).
Також відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту із зазначенням ідентичних договору умов (а.с.10).
У відповідності до інформації АТ «Універсал банк», що надана на вимогу ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), Банком було емітовано банківську картку № НОМЕР_3 . У виписці про рух коштів по картці НОМЕР_3 зазначено відомості за період з 10.01.2020 по 12.01.2020 року. Переказу кредитних коштів за договором № 000200112855 в сумі 4298 грн виписка не містить.
У детальному розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 000200112855 від 10.01.2020 року зазначено, що загальна заборгованість становить 16291,97 грн, з яких: 4298 грн - тіло кредиту, 1282,95 грн – відсотки за користування кредитом, залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано Новим кредитором за період 27.02.2021 р. по 27.05.2021 р.) – 9 670,50 грн.; інфляційне збільшення – 1 040,52 грн. (нараховано Новим кредитором за період 09.02.2020 р. по 23.02.2022 р.), пеня 0 грн. Сума здійснених оплат – 6,45 грн, сума прострочених відсотків за користування кредитом поза межами строку дії договору (ч.2 ст. 625 ЦК України) – 9670,50 грн, нарахування інфляційних втрат здійснено за період з 09.02.2020 по 23.02.2022 року і становить 1040,52 грн. (а.с.24).
16.06.2020 ТОВ «КФ.ЮА» та ТОВ «ФК ФОРЗА» уклали договір факторингу №20200616-К. Предметом договору факторингу №20200616-К від 16.06.2020 є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.4. договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Із п. 2.1 зазначеного договору вбачається, що згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 5.3.3 Договору передбачено, що фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. (а.с. 13-15).
26.02.2021 між ТОВ «ФК ФОРЗА» та ТОВ «ФК АРТЕМІДА-Ф» укладено Договір факторингу № 20210226-К/2.
Відповідно до п. 2.1 договору факторингу № 20210226-К/2 від 26.02.2021 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення, на умовах визначених цим договором.
Згідно п. 4.1 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в додатку № 1 до цього договору.
У п.2.2 договору зазначено, що разом з правом вимоги до фактора переходить всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. (а.с.18-20).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 20210226-К/2 від 26.02.2021 від ТОВ «ФК ФОРЗА» до ТОВ «ФК АРТЕМІДА-Ф» передано право вимоги до відповідачки на загальну суму 5580,95 грн., що також підтверджується копією платіжного доручення № 184 від 02.03.2021 у якому в призначенні платежу зазначено Оплата згідно договору факторингу № 20210226-К/2 від 26.02.2021 (а.с.23).
V.Мотиви з яких виходить суд та норми права.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За правилами ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В п. 1ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №910/10254/18, від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 26.02.2020 у справі №911/1348/16, від 19.11.2020 у справі №910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі №381/1647/21, від 07.12.2022 у справі №298/825/15-ц).
У постанові Верховний Суд від 31.01.2024 р. у справі № 448/852/21, виснував, що в разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, та постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18), від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20), від 14 липня 2022 року у справі № 204/4341/17 (провадження № 61-4389св21).
Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.
Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.
При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц (провадження № 61-22477св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц (провадження № 61-3741св19), від 04 березня 2020 року у справі № 632/2209/16 (провадження № 61-41934св18), від 26 травня 2021 року у справі № 405/8280/19 (провадження № 61-3411св21), від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21).
У постанові від 12.09.2019 р. у справі № 520/5889/18 Верховний Суд зазначив, що якщо позивач не довів самого факту передачі грошей, договір позики вважається неукладеним і жодних зобов`язань не виникає.
Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Крім цього, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).
Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ).
VІ. Висновки суду.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.
Так, судом встановлено, що 10.01.2020 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «КФ.ЮА» договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000200112855 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» в сумі 4298 грн строком на 15 днів, та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування.
В той же час, виписки з особових рахунків є документом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, позики або надання фінансової допомоги тощо.
Натомість надана банком на вимогу ухвали суду виписка не містить доказів того, що 10.01.2020 року на рахунок позичальника, яким є відповідач, було здійснено зарахування коштів в розмірі 4298 грн, як про це зазначає позивач у позовні й заяві.
Крім того, щодо відступлення права вимоги, суд зазначає, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор, що має бути доведено суду саме позивачем.
При цьому суд також наголошує, що як вбачається умовами договору факторингу №20200616-К від 16.06.2020, факт переходу права вимоги виникає, відповідно до п. 4.1 договору, з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в додатку № 1 до цього договору.
Водночас позивачем до матеріалів справи не додано зазначеного реєстру прав вимоги або витягу з нього, у зв`язку з чим суд не може пересвідчитися, що за договором факторингу №20200616-К від 16.06.2020, було передано вимогу саме до відповідачки.
Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
VІІ. Судові витрати.
Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У такому разі судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» вул. С. Бандери, 87, оф. 54, м. Львів, 79013, ЄДРПОУ 42655697;
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Рішення складене у повному обсязі 17.08.2026 року.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області Гриньків Д.В.