ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2026 м.Дніпро Справа № 904/1190/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Кошлі А.О., Стефанів Т.В.,
з участю секретаря судового засідання: Старини А.С.,
представника позивача: Жінчина Б.А., 
представника відповідача (апелянта): Зайця П.Л.,
розглянувши в залі судових засідань Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ЮА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 (головуючий в першій інстанції Мілєва І.В.) 
у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ЮА» 
про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:
1. Короткий зміст вимог заяви і рішення суду першої інстанції 
У березні 2026 Військова частина НОМЕР_1 (надалі – військова частина) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ЮА» (надалі – ТОВ «Строй ЮА») про стягнення неустойки за договором підряду від 21.03.2025 № 130/4Д у загальній сумі 649487,94 грн, з яких пеня за порушення строку завершення будівництва в розмірі 439975,70 грн та штраф у розмірі 7 % за порушення завершення будівництва понад 30 днів – 209512,24 грн. 
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором підряду від 21.03.2025 № 130/4Д, а саме: порушенні узгоджених строків завершення будівельних робіт. Позивач вказує, що за умовами п.3.1 договору, кінцевим терміном виконання робіт визначено 16.06.2025, однак фактично роботи було завершено лише 11.11.2025, за розрахунком позивача тривалість прострочення становить 147 днів. На підставі п.13.5 договору позивачем нараховано пеню у розмірі 0,1 % від договірної ціни за кожен день такого прострочення, що у грошовому виразі складає 439975,70 грн, а також штраф у розмірі 7 % від вартості робіт за порушення строків понад 30 днів, який становить 209512,24 грн. Таким чином, загальна сума неустойки, пред`явленої до стягнення, складає 649487,94 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «Строй ЮА» на користь військової частини пеню у розмірі 250000,00 грн та 100000,00 грн штрафу. Цим же рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача 7793,86 грн судового збору.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що між сторонами укладено договір підряду, за умовами якого відповідач зобов`язався виконати будівельні роботи у строк до 16.06.2025, однак фактично завершив їх лише 11.11.2025. Суд відхилив доводи відповідача про ненадання замовником фронту робіт, оскільки акт приймання-передачі будівельного майданчика підписано відповідачем без зауважень. Суд також визнав непереконливими посилання відповідача на форс-мажорні обставини, оскільки висновок ТПП про істотну зміну обставин не є сертифікатом про форс-мажор, а доказів звернення за таким сертифікатом та внесення змін до договору не надано. Водночас, керуючись ст.551 ЦК України та принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про необхідність зменшення пені з 439975,70 грн до 250000,00 грн та штрафу з 209512,24 грн до 100000,00 грн, оскільки загальна сума нарахувань є надмірною та не відповідає компенсаційній функції неустойки. 
2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг позивача та відповідача 
Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач у справі - ТОВ «Строй ЮА» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій заявлено вимогу скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 у справі № 904/1190/26 в частині встановлення підстав для застосування відповідальності у вигляді стягнення неустойки та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Згідно з доводами ТОВ «Строй ЮА», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для покладення на нього відповідальності у вигляді пені та штрафу, оскільки не врахував відсутності його вини у простроченні завершення робіт. Відповідач наголосив, що замовник не виконав належним чином своїх зустрічних зобов`язань за договором, а саме: не затвердив проєктну документацію у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 1415 від 29.12.2023 «Деякі питання підвищення обороноздатності держави на період воєнного стану в Україні» - без погодження з військовим командуванням, та не передав підряднику фронт робіт ІІ-етапу, що унеможливило своєчасне виконання будівельних робіт. Крім того, відповідач послався на настання форс-мажорних обставин у вигляді погіршення безпекової ситуації, регулярних повітряних тривог (понад 230 за період) та несприятливих погодних умов, що об`єктивно зупиняли виконання робіт і не залежали від його волі. Відповідач також зазначив, що суд проігнорував положення п.п.13.2, 13.13 договору, які передбачають звільнення підрядника від відповідальності за відсутності його вини, та не застосував ст.ст.612, 613, 614, 617, 850, 851 ЦК України щодо прострочення кредитора та обов`язку сприяння. На переконання апелянта, суд неповно з`ясував обставини справи, не надав оцінки доказам, зокрема висновку ТПП про істотну зміну обставин, та безпідставно відхилив аргументи про неналежне сприяння замовника. Тому відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення неустойки та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю.
Від ТОВ «Стой ЮА» надійшло клопотання про застосування судом дискреційних повноважень щодо зменшення розміру неустойки, до якого в подальшому були подані уточнення. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, застосувавши дискреційні повноваження щодо зменшення неустойки, не врахував повною мірою фактичних обставин справи, зокрема, відсутності вини підрядника, наявності форс-мажорних обставин та неналежного виконання замовником своїх зустрічних зобов`язань. Апелянт наголошує, що заявлена до стягнення неустойка є надмірною, не відповідає компенсаційній природі цього інституту, перетворюється на каральну санкцію та джерело необґрунтованого збагачення кредитора, оскільки позивачем не доведено жодних збитків. Крім того, апелянт посилається на зміни в законодавстві, зокрема, Закон України № 4196-IX, яким обмежено розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ та виключено застосування 7% штрафу для виконавців оборонних закупівель у період воєнного стану. Посилаючись на ст.551 ЦК України та усталену практику Верховного Суду, апелянт просить зменшити пеню та штраф на 99% від заявлених сум, щоб забезпечити баланс інтересів сторін та уникнути непомірного тягаря для відповідача.
В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволенні позову повністю, зазначивши, що у випадку, якщо суд визнає доводи апеляційної скарги безпідставними, він просить зменшити розмір неустойки на 99 % від заявленого розміру. 
3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзивів на апеляційні скарги 
Позивач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду першої інстанції - законним та обґрунтованим. Позивач просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 у справі № 904/1190/26 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Строй ЮА» без задоволення.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заперечення проти апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін. 
4. Процедура апеляційного провадження
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кошлі А.О., Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.06.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту 10-денний строк з дня її вручення для усунення допущених при поданні апеляційної скарги недоліків.
ТОВ «Строй ЮА» 03.06.2026 подано до суду апеляційної інстанції заяву про усунення недоліків, якою з урахуванням доданих до неї документів, усунуті в повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 01.06.2026.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Строй ЮА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 у справі № 904/1190/26 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ТОВ «Строй ЮА» про стягнення коштів; призначено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, а також витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали вказаної справи. 
15.06.2026 матеріали справи № 904/1190/26 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
16.06.2026 від військової частини надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
26.06.2026 від ТОВ «Строй ЮА» надійшло клопотання про застосування судом дискреційних повноважень щодо зменшення розміру неустойки. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2026 призначено справу № 904/1190/26 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ТОВ «Строй ЮА» про стягнення коштів за апеляційною скаргою ТОВ «Строй ЮА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 до розгляду в судовому засіданні на 18.08.2026 о 15:00 год. 
02.07.2026 від ТОВ «Строй ЮА» надійшло уточнене клопотання про застосування судом дискреційних повноважень щодо зменшення розміру неустойки. 
В судовому засіданні 18.08.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини
21.03.2025 між ТОВ «Строй ЮА» (підрядник) та Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) укладений договір підряду № 130/4Д, відповідно до п.1.1 якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався на свій ризик, власними силами виконати роботи з розроблення проєктно-кошторисної документації та будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 225», а замовник зобов`язався прийняти виконані на умовах договору роботи та оплатити їх вартість. 
Пунктом 1.4 договору передбачено виконання робіт у два етапи. І етап – проєктування: виконання вишукувальних робіт, у тому числі інженерно-геодезичних та інженерно-геологічних вишукувань, розроблення проєктної документації стадії «Робочий проєкт», до складу якої повинен входити Генеральний план, проходження експертизи з отриманням позитивного експертного звіту та передача відповідної документації замовнику згідно з Календарним графіком виконання робіт. ІІ етап - виконання будівельних робіт відповідно до Календарного графіка виконання робіт, який є додатком № 4 до договору.
Вартість робіт на момент укладення договору відповідно до п.2.1 становила 2994214,00 грн, у тому числі ПДВ – 499035,67 грн. Пунктом 2.3 договору передбачено можливість зменшення договірної ціни за взаємною згодою сторін.
За умовами п.3.1 договору, строки виконання робіт визначалися Календарним графіком та встановлювалися до 16.06.2025 включно. Відповідно до п.3.2, підрядник мав розпочати виконання робіт згідно з Календарним графіком, але не пізніше п`яти календарних днів після підписання договору. Пунктом 3.3 передбачено можливість зміни строків виконання робіт шляхом внесення відповідних змін до договору у разі виникнення обставин непереборної сили, засвідчених відповідно до розділу 14 договору.
Згідно з п.3.4 договору, після закінчення виконання робіт підрядник письмово повідомляє про це замовника, а датою закінчення робіт за договором визначено дату підписання Акту готовності об`єкта до експлуатації, складеного уповноваженими представниками замовника та підрядника.
Умовами договору встановлено також взаємні обов`язки сторін, що безпосередньо стосуються організації виконання робіт.
Відповідно до п.4.2.1 договору, замовник зобов`язаний затвердити проєктну документацію та надати підряднику об`єкт (фронт робіт), а відповідно до п.8.1 договору, замовник за актом приймання-передачі об`єкта передає підряднику на період виконання робіт та до їх завершення об`єкт - будівельний майданчик/фронт робіт.
Пунктом 8.2 договору передбачено, що підрядник самостійно організовує всю роботу з виконання договору відповідно до Календарного графіка та з дотриманням вимог ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» й інших нормативних документів, які регулюють виконання будівельних робіт. Пунктом 8.4 договору на підрядника покладено обов`язок інформувати замовника про хід виконання робіт, у тому числі про відхилення від графіка, їх причини та заходи щодо усунення таких відхилень.
За п.4.3.6 договору підрядник мав право ініціювати внесення змін до договору. Пунктом 4.3.7 договору передбачено обов`язок забезпечувати дотримання працівниками підрядника сигналів повітряної тривоги під час виконання робіт, зокрема забезпечити відповідне оповіщення, провести інструктаж працівників та визначити можливі місця їх укриття.
Відповідно до п.4.4.16 договору, підрядник зобов`язаний завчасно, у письмовій формі, не менш ніж за десять днів інформувати замовника про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за незалежних від нього обставин, а у п.4.4.20 встановлено його обов`язок інформувати замовника про хід виконання зобов`язань, обставини, що перешкоджають їх виконанню, та заходи, необхідні для їх усунення.
22.03.2025 сторонами підписано Акт приймання-передачі об`єкта (будівельного майданчика) «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 225». В акті зазначено, що представники замовника та підрядника здійснили огляд будівельного майданчика в натурі, зовнішньо- та внутрішньомайданчикових підготовчих робіт та ознайомилися з проєктною документацією. В акті зафіксовано відсутність будівель і споруд у червоних лініях, а також відсутність інформації про точки підключення комунікацій для потреб будівництва та постійних комунікацій. У висновку акту зазначено, що стан будівельного майданчика відповідає договору, проєкту та технічним регламентам (нормам і правилам), а майданчик прийнятий підрядником для початку будівництва. Акт підписаний представниками обох сторін. 
07.04.2025 Державним підприємством «Жилком» складено позитивний експертний звіт № 274-Е-25/В щодо розгляду кошторисної частини проєктної документації за робочим проєктом «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 225», замовником будівництва в якому зазначена Військова частина НОМЕР_1 .
14.04.2025 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 201 «Про затвердження проєктної документації», яким, із посиланням, зокрема, на позитивний експертний звіт від 07.04.2025 № 274-Е-25/В, затверджено проєктну документацію по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 225».
06.05.2025 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 130/4Д, відповідно до якої вартість робіт зменшено на 1182,00 грн та викладено п.2.1 договору у новій редакції, за якою вартість робіт становила 2993032,00 грн, у тому числі ПДВ – 498838,67 грн.
Цією ж додатковою угодою договір доповнено пунктом 9.2, який передбачав можливість здійснення попередньої оплати у розмірі не більше 30% вартості будівельних робіт. Отриману попередню оплату підрядник мав використати на придбання та постачання матеріалів, конструкцій та виробів, необхідних для виконання робіт, не пізніше 07.06.2025.
10.05.2025 сторони підписали Акт № 1ПКД здачі-приймання виконаних робіт з розроблення проєктно-кошторисної документації. В акті зазначено, що роботи відповідають умовам договору, належно оформлені та прийняті замовником, а сторони не мають одна до одної претензій. Вартість прийнятих проєктних робіт разом із витратами на проведення експертизи становила 59760,00 грн.
12.05.2025 замовник перерахував підряднику 763948,10 грн попередньої оплати на придбання матеріалів, конструкцій та виробів, необхідних для виконання будівельних робіт на об`єкті, що підтверджується платіжною інструкцією № 91.
04.06.2025 замовник оплатив прийняті проєктні роботи в розмірі 59760,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 338.
Відповідно до Акту виконаних робіт №1 від 07.06.2025, підрядником виконані та прийняті замовником роботи на суму 1132402,67 грн. Платіжною інструкцією № 513 від 18.06.2025 позивач доплатив вартість за виконання будівельних робіт на об`єкті згідно акту №1 від 07.06.2026. 
Станом на встановлений договором кінцевий строк виконання робіт – 16.06.2025 - будівництво об`єкта у повному обсязі завершено не було. Водночас, 30.06.2025 сторонами оформлено Акт виконаних робіт № 2, за яким підрядником виконано, а замовником прийнято роботи на загальну суму 1672432,96 грн. Платіжною інструкцією № 1541 від 05.08.2025 Військова частина НОМЕР_1 перерахувала ТОВ «Строй ЮА» 1672432,96 грн за виконані будівельні роботи відповідно до Акту № 2 від 30.06.2025.
11.11.2025 сторонами підписано Акт виконаних робіт № 3, за яким підрядником виконано та замовником прийнято решту будівельних робіт на суму 79437,94 грн. Платіжною інструкцією № 2403 від 17.11.2025 Військова частина НОМЕР_1 сплатила підряднику зазначену суму.
Крім того, за Актом № 2А від 11.11.2025 були прийняті роботи зі здійснення авторського нагляду, за які платіжною інструкцією № 2386 від 18.11.2025 здійснено оплату в сумі 11400,00 грн.
18.11.2025 сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору, відповідно до якої у зв`язку з меншою кінцевою вартістю робіт, вартість договору зменшено ще на 37598,43 грн та остаточно визначено у розмірі 2955433,57 грн, у тому числі ПДВ – 492572,27 грн. Інші положення договору цією додатковою угодою залишено без змін.
24.11.2025 сторонами оформлено Акт готовності об`єкта до експлуатації, в якому зазначено, що будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 225» виконані у повному обсязі та закінчені 14.11.2025, а фактична вартість виконаних робіт становить 2955433,57 грн.
Водночас, пунктом 3.4 договору датою закінчення робіт визначено дату підписання Акту готовності об`єкта до експлуатації, тоді як акт готовності об`єкта складено та підписано сторонами 24.11.2025. Разом з тим, у самому акті зазначено, що будівельні роботи фактично закінчено 11.11.2025. При здійсненні розрахунку заявленої до стягнення неустойки позивач виходив саме з 11.11.2025 як дати фактичного завершення робіт, та визначив період прострочення з 17.06.2025 по 10.11.2025 включно - 147 календарних днів. Для розрахунку неустойки позивач використав договірну ціну, що діяла протягом зазначеного періоду прострочення відповідно до договору – 293032,00 грн.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що передбачений договором кінцевий строк виконання робіт – 16.06.2025 - не був змінений додатковими угодами сторін, тоді як повний обсяг будівельних робіт фактично виконано 11.11.2025.
Пунктом 13.2 договору встановлено, що підрядник несе відповідальність за якість і строки виконання робіт по об`єкту, якщо не доведе, що відповідні порушення сталися не з його вини.
За п.13.5 договору, за порушення строків завершення будівництва підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % договірної ціни за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.
Пунктом 13.13 договору передбачено, що підрядник не несе відповідальності за порушення строків виконання робіт, якщо таке порушення сталося не з його вини.
Розділом 14 договору врегульовано наслідки виникнення обставин непереборної сили. Пунктом 14.1 передбачено звільнення сторін від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань, якщо таке невиконання стало наслідком дії відповідних обставин.
Згідно з п.14.2, сторона, виконанню обов`язків якої перешкоджають форс-мажорні обставини, повинна не пізніше п`яти робочих днів з моменту їх настання письмово повідомити про це іншу сторону та протягом п`яти календарних днів надати належні підтвердні документи. Договором передбачено підтвердження форс-мажорних обставин сертифікатом Торгово-промислової палати України або відповідної регіональної торгово-промислової палати.
Водночас, у п.14.8 договору сторони прямо зазначили, що усвідомлюють укладення договору під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, у зв`язку з чим сам по собі факт дії воєнного стану не вважається обставиною непереборної сили, крім випадків настання конкретних подій або обставин під час воєнного стану, підтверджених документами відповідного уповноваженого органу.
З інформаційної довідки Дніпровської обласної військової адміністрації щодо кількості та тривалості повітряних тривог, оголошених у Дніпропетровській області, вбачається, що за квітень 2025 року було зафіксовано 147 повітряних тривог загальною тривалістю 223 години 23 хвилини.
За аналогічними даними щодо Синельниківського району Дніпропетровської області, у травні 2025 року зафіксовано 135 повітряних тривог загальною тривалістю 266 годин 37 хвилин, а у червні 2025 року - 139 повітряних тривог загальною тривалістю 305 годин 47 хвилин.
До матеріалів справи відповідачем також долучено інформацію Донецької обласної державної адміністрації щодо повітряних тривог на території Донецької області, матеріали щодо зміни безпекової ситуації в районі проведення фортифікаційних робіт, а також документи щодо наближення лінії бойового зіткнення, застосування безпілотних літальних апаратів та ускладнення логістичного доступу до окремих районів виконання робіт.
У додатку до листа Українського гідрометеорологічного центру ДСНС України № 99 021-3004/99 12 від 09.07.2025 відображена інформація щодо атмосферних опадів протягом квітня–червня 2025 року, окремі значення яких сягали 35 мм.
Згідно з висновком Рівненської торгово-промислової палати про істотну зміну обставин від 07.10.2025 № 56.01/406, складеного за результатами розгляду заяви ТОВ «Строй ЮА» від 08.09.2025 щодо договорів підряду, у тому числі № 130/4Д від 21.03.2025, відбулося настання за названими договорами істотної зміни обставин, які існували на момент їх укладення, із зазначенням можливості сторін переглянути умови договорів та внести до них відповідні зміни. При цьому Рівненська ТПП проаналізувала умови відповідних договорів, передбачені ними вимоги щодо безпеки працівників, інформацію про повітряні тривоги, зміну воєнно-оперативної ситуації, використання БПЛА та FPV-дронів, особливості логістики й погодні умови.
ТОВ «Строй ЮА» листом від 06.06.2025 № 121 повідомляло замовника про перешкоди у виконанні фортифікаційних робіт. Зі змісту цього листа вбачається, що він наданий у відповідь на вимогу Військової частини НОМЕР_1 № 25/22-532 від 28.05.2025 про повернення попередньої оплати за низкою договорів. У листі товариство порушувало питання щодо передачі фронту робіт, впливу повітряних тривог та необхідності продовження строків виконання відповідних договорів. Водночас, договір № 130/4Д від 21.03.2025, який є предметом розгляду у цій справі, до наведеного у листі № 121 переліку договорів, щодо яких пропонувалося оформити додаткові угоди про продовження строків, не включено.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч.1 ст.846 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.850 ЦК України, замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. 
Підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником (ст.851 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст.ст.549, 551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. 
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (ч.1 ст.613 ЦК України). 
Згідно з ч.ч.1-2 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ст.617 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
У статтях 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Згідно зі ст.ст.78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Згідно зі ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Предметом апеляційного оскарження є висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за порушення строків виконання робіт, а також підстав для зменшення такої неустойки до 250000,00 грн пені (на 44 % від заявленого до стягнення розміру) та до 100000,00 грн – штрафу (на 53 % від заявленого до стягнення розміру), а також наявності чи відсутності підстав для її зменшення до 1 % за клопотанням відповідача. 
Апелянт в апеляційній скарзі та клопотанні про зменшення неустойки зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення пені та штрафу, оскільки не врахував відсутності вини підрядника у простроченні, спричиненому неналежним виконанням замовником зустрічних зобов`язань (непогодження проєктної документації з військовим командуванням та непередання фронту робіт ІІ етапу), а також наявності форс-мажорних обставин (погіршення безпекової ситуації, понад 230 повітряних тривог, несприятливі погодні умови). Апелянт наголошує, що суд проігнорував доведену відповідачем відсутність вини у простроченні та не застосував у зв`язку з цим положення п.п.13.2, 13.13 договору та вимоги ст.ст.612, 613, 614, 617, 850, 851 ЦК України для звільнення його від відповідальності за таке порушення, не надав належної оцінки висновку ТПП, неповно врахував обставини справи при зменшенні неустойки, яка усе ще залишилась надмірною, такою, що не відповідає компенсаційній природі та перетворилась на каральний захід. 
Позивач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду першої інстанції - законним та обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що для правильного вирішення спору у даній справі необхідно розмежовувати, з одного боку, сам факт порушення визначеного договором строку виконання робіт, а з іншого - наявність або відсутність обставин, які відповідно до закону чи договору виключають відповідальність підрядника за таке порушення, або впливають на розмір цієї відповідальності.
На переконання колегії суддів, таке розмежування має принципове значення для оцінки доводів апеляційної скарги ТОВ «Строй ЮА», оскільки їх значна частина спрямована не на спростування того, що будівництво завершено після 16.06.2025, а на доведення відсутності вини підрядника, прострочення кредитора та існування об`єктивних перешкод для своєчасного виконання договору.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, 21.03.2025 між сторонами було укладено договір підряду № 130/4Д, за умовами якого позивач (замовник) доручив, а відповідач (підрядник) зобов`язався на власний ризик виконати роботи з розробки проєктно-кошторисної документації та виконання будівельних робіт по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 225. Відповідно до п. 3.1 договору, строки виконання робіт визначались Календарним графіком виконання робіт та встановлювались до 16.06.2025 включно. Пунктом 13.5 договору сторони передбачили, що за порушення строків завершення будівництва підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % договірної ціни за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків від вартості робіт.
Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що будівельні роботи по об`єкту були завершені відповідачем лише 11.11.2025, що зафіксовано в Акті готовності об`єкта до експлуатації від 24.11.2025. Відтак, прострочення виконання зобов`язань за договором мало місце у період з 17.06.2025 по 11.11.2025 та становить 147 днів. Вказана обставина відповідачем не спростована, а доказів внесення змін до договору в частині строків виконання робіт матеріали справи не містять.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем доведено факт порушення відповідачем строків завершення будівництва, що є підставою для застосування передбаченої договором відповідальності у вигляді пені та штрафу. Розрахунок неустойки, здійснений позивачем, є арифметично правильним та відповідає умовам договору, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач у поданій апеляційній скарзі наполягає на повному скасуванні рішення суду першої інстанції та відмові в позові, мотивуючи це тим, що порушення строку виконання ІІ етапу робіт було спричинене невиконанням позивачем власних зустрічних зобов`язань: належно погодити та затвердити проєктну документацію, передати підряднику конкретизований фронт робіт, а також надати необхідне сприяння при виконанні договору. На переконання відповідача, зазначені порушення утворюють прострочення кредитора у розумінні статей 612, 613 ЦК України та виключають можливість вважати ТОВ «Строй ЮА» таким, що прострочило виконання зобов`язання. Крім того, відповідач посилається на наявність форс-мажорних обставин: погіршення безпекової ситуації, повітряні тривоги, несприятливі погодні умови, підтверджених висновком Рівненської торгово-промислової палати, та стверджує про відсутність його вини у простроченні.
Колегія суддів, дослідивши вказані доводи, вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.
Правовідносини будівельного підряду мають взаємний характер, тому для вирішення питання про відповідальність підрядника недостатньо суто формально зіставити визначений договором строк з датою фактичного завершення робіт. Необхідно також встановити, чи виконав замовник ті зустрічні обов`язки, без виконання яких підрядник об`єктивно не міг своєчасно виконати власне зобов`язання.
Відповідно до ст.850 ЦК України, замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, обсязі та порядку, встановлених договором. Водночас ст.851 цього Кодексу пов`язує право підрядника не розпочинати роботу або зупинити вже розпочату роботу не з будь-яким порушенням з боку замовника як таким, а саме з таким невиконанням замовником своїх обов`язків, яке створило неможливість виконання договору підрядником. Аналогічний критерій випливає зі змісту ст.ст.612, 613 ЦК України, відповідно до яких кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, установлених договором або законом, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не могло бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Необхідність встановлення причинного зв`язку між невчиненням кредитором певної дії та неможливістю виконання боржником свого зобов`язання підкреслена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 910/4218/17.
Колегія суддів зазначає, що у даній справі відсутній такий причинний зв`язок. Як встановлено судом першої інстанції, акт приймання-передачі об`єкта від 21.03.2025 підписаний представниками обох сторін без зауважень та заперечень. Цим актом зафіксовано, що замовник здав, а підрядник прийняв будівельний майданчик об`єкта № 225, стан якого відповідає договору, проєкту та технічним регламентам. Майданчик прийнятий підрядником для початку будівництва. Відтак, твердження відповідача про те, що фронт робіт мав передаватись підряднику вже після затвердження технічної документації, не підтверджується положеннями укладеного договору та є довільним трактуванням відповідачем умов спірного договору.
Крім того, проєктну документацію затверджено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2025 № 201, а відповідно до листа Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 20.05.2026 № 518/5704, військова частина НОМЕР_1 є належним військовим командуванням у розумінні постанови Кабінету Міністрів України № 1415 від 29.13.2023, уповноваженим на прийняття відповідних рішень. Тому аргументи відповідача про відсутність у позивача повноважень на затвердження документації є безпідставними.
Крім того, фактична подальша поведінка ТОВ «Строй ЮА» спростовує його твердження про те, що через відсутність належного погодження проєктної документації воно було юридично позбавлене можливості здійснювати роботи ІІ етапу. Як встановлено судом, після затвердження проєктної документації наказом від 14.04.2025, відповідач не відмовився від виконання договору та не зупинив будівельні роботи. Навпаки, 07.06.2025, навіть ще до завершення строку виконання будівельних робіт, сторонами підписано Акт виконаних робіт № 1, яким зафіксовано виконання та прийняття будівельних робіт загальною вартістю 1132402,67 грн, а замовник відповідні роботи оплатив. Таким чином, твердження про те, що до отримання окремого зовнішнього погодження проєктної документації виконання ІІ етапу було для підрядника незаконним або об`єктивно неможливим, не узгоджується з установленою фактичною поведінкою самого відповідача. 
Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. За змістом ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань. При цьому для звільнення від відповідальності недостатньо встановити сам факт існування складних або надзвичайних зовнішніх умов. Сторона має довести, що конкретна надзвичайна і невідворотна обставина перебувала у причинному зв`язку з порушенням та об`єктивно перешкоджала належному виконанню саме того зобов`язання, за порушення якого заявлено відповідальність.
Відповідач надав висновок Рівненської торгово-промислової палати № 56.01/406 від 07.10.2025, однак він є висновком про істотну зміну обставин у розумінні ст.652 ЦК України та не є сертифікатом про засвідчення форс-мажорних обставин, передбаченим розділом 14 договору та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Крім того, відповідач не повідомив замовника про настання таких обставин у встановлений договором строк, як того вимагає п.14.2 договору, що позбавляє його права посилатися на них. Як встановлено судом, наявний в матеріалах справи лист ТОВ «Строй ЮА» № 121 від 06.06.2025 не містить договору № 130/4Д серед договорів, щодо яких товариство порушувало питання про продовження строку. Отже, цей лист не підтверджує виконання процедури повідомлення за спірним договором.
Правова природа істотної зміни обставин та форс-мажорних обставин не є тотожною. Стаття 652 ЦК України регулює можливість зміни або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин, з яких сторони виходили при його укладенні. Натомість, ст.617 цього Кодексу регулює питання звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання внаслідок випадку або непереборної сили. Висновок ТПП про істотну зміну обставин не є документом, який підтверджує настання форс-мажорних обставин, та не може автоматично звільняти боржника від відповідальності за вже допущене порушення. Тому наявність вказаного висновку не може автоматично замінити передбачений договором сертифікат про форс-мажорні обставини або достатньо підтвердити відсутність вини ТОВ «Строй ЮА».
Колегія суддів також враховує, що відповідно до п.14.8 договору, сторони зафіксували, що усвідомлюють укладення договору в умовах дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам по собі факт воєнного стану не вважається форс-мажорною обставиною. Винятком є конкретні події, що виникають у період воєнного стану та безпосередньо перешкоджають виконанню договору, за умови їх відповідного документального підтвердження. Однак таких доказів відповідачем не надано.
Таким чином, сукупність наданих відповідачем доказів не доводить повної відсутності його вини у розумінні ст.614 ЦК України. Матеріали справи підтверджують істотне ускладнення умов виконання договору та існування об`єктивних факторів, які могли сповільнювати будівництво й періодично унеможливлювати окремі роботи. Однак відповідачем не доведено, що саме ці фактори об`єктивно унеможливили завершення усього комплексу робіт до 16.05.2025 та перебували у причинному зв`язку з усім заявленим періодом прострочення. Так само відсутні підстави для повного звільнення відповідача від відповідальності на підставі ст.617 ЦК України та розділу 14 договору.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, належить до дискреційних повноважень суду. При цьому зменшення розміру неустойки є правом, а не обов`язком суду, і боржник має довести існування виняткових обставин.
Колегія суддів враховує наступні обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про розмір неустойки.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем виконано значний обсяг робіт за договором без порушення строків або з незначним простроченням. Зокрема, згідно з Актом виконаних робіт № 1 від 07.06.2025, підрядником виконані та прийняті замовником роботи на суму 1132402,67 грн з ПДВ. Вказані роботи виконано у строк, встановлений договором - до 16.06.2025, що свідчить про належне виконання відповідачем своїх зобов`язань у цій частині та відсутність будь-якого прострочення. Відповідно до Акту виконаних робіт № 2 від 30.06.2025, підрядником виконані та прийняті замовником будівельні роботи на суму 1672432,96 грн з ПДВ. Як вбачається з матеріалів справи, вказані роботи виконано з незначним простроченням, лише на 14 днів, що свідчить про те, що відповідач докладав зусиль для виконання договірних зобов`язань, а прострочення не мало системного характеру на всьому обсязі робіт. Лише виконані підрядником та прийняті замовником будівельні роботи на суму 79437,94 грн з ПДВ за Актом виконаних робіт № 3 від 11.11.2025 були виконані зі значним простроченням. Як правильно встановлено судом першої інстанції, прострочення виконання робіт за цим актом склало 147 днів - з 17.06.2025 по 10.11.2025, що є істотним порушенням строків. 
Таким чином, загальна вартість виконаних робіт за договором склала 2955433,57 грн, при цьому роботи на суму 2804835,63 грн, тобто 94,9 % від загальної вартості, були виконані без прострочення або з незначним простроченням, а прострочення мало місце лише щодо робіт на суму 79437,94 грн - 2,7% від загальної вартості.
Вказані обставини свідчать про те, що відповідач у цілому належно виконував свої зобов`язання за договором, а прострочення завершення робіт стосувалось лише незначної частини загального обсягу робіт. При визначенні справедливого розміру неустойки наведені вище обставини, на переконання колегії суддів апеляційного суду, мають істотне значення, оскільки ступінь виконання зобов`язання боржником є одним з критеріїв, які суд повинен враховувати при зменшенні розміру штрафних санкцій.
Колегія суддів також враховує, що позивачем не доведено наявності збитків, завданих простроченням виконання робіт. Як вбачається з матеріалів справи, роботи за договором в кінцевому підсумку були виконані в повному обсязі та прийняті замовником, що підтверджується Актом готовності об`єкта до експлуатації від 24.11.2025. За відсутності доказів понесення позивачем реальних збитків внаслідок прострочення, стягнення неустойки у повному розмірі, передбаченому договором, суперечило б компенсаційній природі цього інституту.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, згідно з якою якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне відхилити клопотання відповідача про зменшення неустойки на 99 %. Зменшення неустойки до 1 % (6494,88 грн) із заявленої суми (649487,94 грн) за прострочення строку завершення робіт з будівництва оборонного об`єкта на 147 днів, за відсутності доказів повної відсутності вини підрядника, на переконання колегії суддів, не забезпечувало б належного балансу. Такий розмір наблизив би відповідальність до суто символічної, фактично нівелюючи погоджені сторонами наслідки порушення строку. Допущене відповідачем прострочення не може бути визнано незначним, оскільки воно перевищило встановлений договором строк будівництва майже втричі. Одночасно, оборонне значення об`єкта є однією з тих обставин, які не дозволяють звести відповідальність ТОВ «Строй ЮА» до суто символічного розміру.
Відтак, запропонований відповідачем розмір зменшення неустойки, на переконання колегії суддів, не відповідає принципам справедливості та пропорційності, оскільки фактично призвів би до звільнення відповідача від відповідальності за допущене порушення, що суперечить завданню неустойки як засобу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання. Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати.
Разом з тим, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зроблено правовий висновок про те, що обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує, у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що за встановлених під час розгляду даної справи обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка у виді 250000,00 грн пені (44 % від заявленого до стягнення розміру) та 100000,00 грн штрафу (53 % від заявленого до стягнення розміру).
Разом з тим, встановлені обставини свідчать про те, що зобов`язання перед позивачем виконано відповідачем у повному обсязі, а значна його частина, зокрема, роботи вартістю 2804835,63 грн, або 94,9 % від загальної вартості, були виконані без прострочення або з незначним простроченням, і лише роботи на суму 79437,94 грн, або 2,7% від загальної вартості, виконані з простроченням на 147 днів. При цьому настання негативних наслідків в результаті прострочення відповідача, наявність у його діях прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, по справі не доведено. Колегія суддів також враховує, що пеня та штраф не є основним боргом і, відповідно, зменшення їх розміру не утворює для позивача значного негативного наслідку у фінансовому становищі.
Вищезазначені обставини у їх сукупності свідчать про те, що стягнутий за судовим рішенням розмір неустойки – 350000,00 грн є значно більшим, ніж можливі збитки кредитора, та може призвести до несправедливо непомірного тягаря для боржника, що суперечить засадам розумності та справедливості. Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Відтак, суд апеляційної інстанції, застосовуючи зазначені норми та правові позиції, дійшов висновку про наявність виняткових обставин, які дають підстави для більш істотного зменшення розміру неустойки. Враховуючи усі встановлені обставини, колегія суддів вважає, що вищезазначеним засадам розумності та справедливості відповідатиме зменшення неустойки на 90 % від заявленого позивачем розміру, відповідно, до 43997,57 грн пені та до 20951,22 грн - штрафу. Такий розмір, на переконання колегії суддів, забезпечуватиме баланс інтересів сторін та виконуватиме функцію розумного стимулювання боржника до недопущення прострочення виконання договірних зобов`язань.
За встановлених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Строй ЮА» підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 у справі № 904/1190/26 підлягає зміні в частині розміру стягуваної неустойки з 350000,00 грн до 64948,79 грн, з яких 43997,57 грн – пеня та 20951,22 грн - штраф. 
7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом ст.236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.277 ГПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення. Суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, але допустив помилку при застосуванні норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки за порушення строку виконання будівельних робіт, однак допустив неправильне застосування норм матеріального права при визначенні розміру такої неустойки, оскільки не врахував повною мірою співвідношення обсягів виконаних робіт та ступеня виконання зобов`язань. Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про те, що суд першої інстанції не повною мірою застосував критерії, передбачені ч.3 ст.551 ЦК України, які надають суду право зменшити розмір неустойки з урахуванням ступеня виконання зобов`язання, майнового стану сторін та інших обставин, що мають істотне значення, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зменшення пені до 44 % від заявленого до стягнення розміру, штрафу – до 53 % від заявленого до стягнення розміру.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваної неустойки, зменшивши її на 90 % від заявленого позивачем розміру, що становитиме 64948,79 грн. При цьому доводи відповідача про необхідність зменшення неустойки на 99 % відхиляються апеляційним судом як такі, що не відповідають принципам справедливості та пропорційності, оскільки фактично призвели б до звільнення відповідача від відповідальності за допущене порушення, що суперечить компенсаційній природі неустойки та усталеній практиці Верховного Суду.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга ТОВ «Строй ЮА» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 у справі № 904/1190/26 підлягає зміні в частині розміру стягуваної неустойки. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
8. Розподіл судових витрат 
Згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З урахуванням того, що під час розгляду даної справи судом встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій (прострочення) відповідача, а також те, що переважна частина доводів апеляційної скарги відповідача була відхилена апеляційним господарським судом, у відповідності до норм ч.9 ст.129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідача покладаються на ТОВ «Строй ЮА». 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ЮА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 у справі № 904/1190/26 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2026 у справі № 904/1190/26 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:
«Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ЮА» (код ЄДРПОУ код 38888898; місцезнаходження: 53860, Дніпропетровська область, м.Зеленодольськ, пр.Незалежності, буд.9А) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 (сорок три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн 57 к. – пені, 20951 (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн 22 к. – штрафу та 7793 (сім тисяч сімсот дев`яносто три) грн 86 к. – судового збору».
Доручити видачу відповідного наказу Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України.
Повна постанова складена 11 вересня 2026 року. 

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді А.О.Кошля

Т.В.Стефанів