Справа № 209/2499/26
Провадження № 2/209/2122/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючої судді - Левицької Н.В.,
за участі секретаря судового засідання - Погрібної О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ: 

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Кудіна А.В. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стислий виклад позовних вимог.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.09.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитної лінії № 6515765. 
Згідно п.п.2.1 Кредитного договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
26.01.2026 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №26/01/26, у відповідності до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №1 від 26.01.2026 до Договору факторингу №26/01/26 від 26.01.2026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 6515765 в сумі 18036,62 грн, з яких: - 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3286,62 грн - сума заборгованості за відсотками та 9750 грн за неустойкою.
Поряд з цим, 27.09.2025 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 7314550.
Відповідно до п.п. 2,1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Мілоан» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
24.02.2026 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24022026, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №1 від 24.02.2026 до договору факторингу №24022026, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7314550 в сумі 15799 грн, з яких: 3500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 700 грн заборгованості по комісії за надання кредиту, 4599 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та 7000 грн сума заборгованості за неустойкою.
Також, 06.10.2025 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 102442800.
Відповідно до п.п. 2,1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Мілоан» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
24.02.2026 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24022026, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №2 від 24.02.2026 до договору факторингу №24022026, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №102442800 в сумі 13318,90 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1960,90 грн – сума заборгованості за відсотками, 360 грн заборгованості по комісії за надання кредиту, 1998 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та 6000 грн сума заборгованості за неустойкою.
Окрім цього, 04 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Незалежні Фінанси» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 1514105. Підписанням Кредитного договору Відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилась з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного договору Відповідач також підтверджує, що умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
26.02.2026 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (позивач) укладено договір факторингу №26022026, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №26022026 від 26.02.2026 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 13422,00 грн, з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 480,00 грн. - сума заборгованості за комісією за надання кредиту; 3942,00 заборгованість по комісії за обслуговування кредиту та 6000 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Окрім цього, 06 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №7846849.
Згідно п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Комісію та Проценти) від суми позики.
20.02.2026 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (позивач) укладено договір факторингу № 20022026, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Сіроко Фінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №1 від 20.02.2026 до Договору факторингу №20022026 від 20.02.2026, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором позики №7846849 в сумі 10972,50 грн., з яких: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4,90 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 7000 грн. - сума заборгованості за пенею та 467,60 грн заборгованості за комісією.
У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань за кредитними договорами в судовому порядку позивач просить стягнути загальну суму заборгованості у розмірі 71549,02 грн. та понесені судові витрати.
Процесуальні дії у справі.
На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України судом було здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.
За відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 07.05.2026, які надані на запит суду, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 20 травня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.
Відповідачу, ухвалу про відкриття провадження від 20 травня 2026 року та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками було направлено на адресу зазначену у позові, яку відповідачка отримала 26.05.2026 особисто під підпис, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення, а відтак відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику стороні та про встановлення відповідачу строку для подання відзиву на позов.
Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, відповідач, не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також відзив на позовну заяву не подавався.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд приходить до наступного висновку.
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ч. 2 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).
Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.
Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України).
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.
Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17.
Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (стаття 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (стаття 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав.
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (надійний) № 6515765, шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи. Відповідно до умов договору, Товариство надало відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, який вказаний відповідачем у роз. 11 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін», а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається на 352 дні до 27.08.2026, денна процентна ставка 0,95%, неустойка 250 % в день. Орієнтовна загальна вартість позики становить 17582,50 грн ( а.с. 15-22).
Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту до договору кредитної лінії, в якому викладені аналогічні умови кредитування відповідно до договору кредитної лінії (Надійний) №6515765 (а.с.15).
Згідно довідки № КД-0001025538 від 08.01.2026 р. ТОВ «Європейська Платіжна Система», підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 10.09.2025, сума 5000,00 грн, отримувач ОСОБА_2 номер платіжного засобу № НОМЕР_1 (а.с. 25). 
Згідно наданого розрахунку заборгованості виконаного первісним кредитором, борг відповідача за договором кредитної лінії (Надійний) №6515765 станом на 27.01.2026 становить 180036,62 грн (а.с.27- 28).
26 січня 2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №26/01/26, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Згідно акту прийому –передачі Реєстру боржників №1 від 26 січня 2026 року за Договором факторингу №26/01/26 від 26 січня 2026 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3798. Реєстр боржників № 1 від 26 січня 2026 року передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до Реєстру немає.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 від 26.01.2026 до договору факторингу №26/01/26 до позивача перейшло право вимоги за договором кредитної лінії (Надійний) №6515765в сумі 18036,92 грн, яка складається з 5000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 3286,62 грн - сума заборгованості за відсотками та 9750 грн за неустойкою (а.с. 37).
Відповідно до копії платіжної інструкції № 23757 від 30.01.2026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу №26/01/26 від 26.01.2026 у розмірі 8723637,84 грн (а.с. звор. бік 36)
З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій.
Крім цього, судом встановлено, що 27.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Мілоан» із заявою на отримання кредиту, в якій просила ТОВ «Мілоан» надати їй кредит у розмірі 3500 грн (а.с. 50).
27.09.2025 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали Договір про споживчий кредит № 7312550 (а.с. 43-48). 
Згідно із п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 3500,00 грн.
Кредит надається загальним строком на 350 днів з 27.09.2025. 
Відповідно до п. 1.4 Договору Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 12.09.2026.
Загальні витрати по кредиту 11942,00 грн. Денна процента ставка 0,97%. Орієнтовна вартість кредиту 15442 грн (п.1,5 Договору).
Комісія за надання кредиту: 700.00 грн, яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 Договору).
Згідно з п. 1.5.2. комісія за обслуговування кредиту становить 11242 грн, що нараховується за ставкою 14.60 відсотків від суми кредиту. 
П. 1.5.3. -1.5.4 Договору проценти за користування кредитом протягом користування кредитом 0.0010% річних.
Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 (п. 2.1 Договору).
Згідно з п. 6.1 Договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
У пункті 6.3 Договору сторони погодили, що приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтвердив, зокрема, що ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною.
У п. 6.4 Договору сторони погодили, що укладення договору в електронній формі є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові наслідки.
Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору).
Сторонами підписано Додаток № 1 до Договору про споживчий кредит №7314550 від 27.09.2025, згідно якого погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 49).
Також до заяви долучено паспорт споживчого кредиту №7314550, та в якому викладені умови кредитування ідентичні кредитному договору (а.с.51-52).
Відповідно до анкети заяви на кредит №7314550 ТОВ «Мілоан» погодив відповідачу кредит у розмірі 3500 грн на умовах визначених у договорі (а.с. 54).
Договір про надання кредиту та додатки до нього підписані відповідачем електронний підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Договір містить інформацію про анкетні дані відповідача, його місце проживання, податковий номер, номер телефону.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3500,00 грн шляхом перерахування на банківську куртку позичальника № НОМЕР_2 , номер якої зазначено в п.2.1 розділу 2 договору №7314550 від 27.09.2025 про споживчий кредит, що підтверджується платіжним дорученням №162959711 відповідно до якого, 27 вересня 2025 року успішно перераховано грошові кошти в сумі 3500,00 на картку № № НОМЕР_2 . Призначення платежу: Кошти згідно договору 7314550 (а.с. 55).
Поряд з цим, 06.10.2025 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Мілоан» із заявою на отримання кредиту, в якій просила ТОВ «Мілоан» надати їй кредит у розмірі 3000 грн (а.с. 73).
06.10.2025 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали Договір про споживчий кредит № 102442800 (а.с. 66-71). 
Згідно із п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 3000,00 грн.
Кредит надається загальним строком на 346 днів з 06.10.2025. 
Відповідно до п. 1.4 Договору Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 17.09.2026.
Загальні витрати по кредиту 10193,30 грн. Денна процента ставка 0,98%. Орієнтовна вартість кредиту 13193 грн, 30 коп. (п.1,5 Договору).
Комісія за надання кредиту: 360.00 грн, яка нараховується за ставкою 12.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 Договору).
Згідно з п. 1.5.2. комісія за обслуговування кредиту становить 4884 грн, що нараховується за ставкою 7.40 відсотків від суми кредиту. 
Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_3 (п. 2.1 Договору).
Згідно з п. 6.1 Договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
У пункті 6.3 Договору сторони погодили, що приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтвердив, зокрема, що ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною.
У п. 6.4 Договору сторони погодили, що укладення договору в електронній формі є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові наслідки.
Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору).
Сторонами підписано Додаток № 1 до Договору про споживчий кредит №102442800 від 06.10.2025, згідно якого погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 72).
Також до заяви долучено паспорт споживчого кредиту №102442800, та в якому викладені умови кредитування ідентичні кредитному договору (а.с.74-75).
Відповідно до анкети заяви на кредит №102442800 ТОВ «Мілоан» погодив відповідачу кредит у розмірі 3000 грн та на умовах погоджених у договорі (а.с. 77).
Договір про надання кредиту та додатки до нього підписані відповідачем електронний підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Договір містить інформацію про анкетні дані відповідача, його місце проживання, податковий номер, номер телефону.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. шляхом перерахування на банківську куртку позичальника № НОМЕР_3 , номер якої зазначено в п.2.1 розділу 2 договору №102442800 від 06.10.2025 про споживчий кредит, що підтверджується платіжним дорученням №110233393 відповідно до якого, 06 жовтня 2026 року успішно перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 на картку № НОМЕР_3 . Призначення платежу: Кошти згідно договору 02442800 (а.с. 78).
24.02.2026 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №24022026.
Згідно акту прийому – передачі Реєстру боржників №1 від 24 лютого 2026 року за Договором факторингу №24022026 від 24 лютого 2026 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 1 від 24 лютого 2026 року кількістю 3225. Реєстр боржників № 1 від 24 лютого 2026 року передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до Реєстру немає (а.с. 63).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 від 24.04.2026 до договору факторингу №24022026 до позивача перейшло право вимоги за договором №7314550 від 12.09.2025 в сумі 15799,00 грн, яка складається з 3500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 700,00 грн - сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 4599,00 грн сума простроченої заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та 7000 грн сума заборгованості за неустойкою (а.с. 65).
Згідно акту прийому – передачі Реєстру боржників №2 від 24 лютого 2026 року за Договором факторингу №24022026 від 24 лютого 2026 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 2 від 24 лютого 2026 року кількістю 3419. Реєстр боржників № 2 від 24 лютого 2026 року передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до Реєстру немає (а.с. 81).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 від 24.04.2026 до договору факторингу №24022026 до позивача перейшло право вимоги за договором №102442800 від 06.10.2025 в сумі 13318,00 грн, яка складається з 3000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 1960,90 грн заборгованість за відсотками, 360,00 грн - сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 1998,00 грн сума простроченої заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та 6000 грн сума заборгованості за неустойкою (а.с. 83).
Відповідно до копії платіжної інструкції № 45 від 26.02.2026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Мілоан» за договором факторингу №24022026 від 24 лютого 2026 у розмірі 11152393,32 грн (а.с. 64, 82)
З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій.
Також, 04 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №1514105 (а.с.90-95). На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 умов договору сума кредиту у сумі 3000 грн, строк кредитування 346 днів. 
Згідно п . 1.4 дата повернення кредиту 15.09.2026.
Загальні витрати по кредиту 10116,30 грн. Денна процента ставка 0,97%. Орієнтовна вартість кредиту 13116 грн 00 коп. (п.1,5 Договору).
Комісія за надання кредиту: 480.00 грн., яка нараховується за ставкою 16.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 Договору).
Згідно з п. 1.5.2. комісія за обслуговування кредиту становить 9636 грн, що нараховується за ставкою 14.60 відсотків від суми кредиту. 
Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_3 (п. 2.1 Договору).
Згідно з п. 6.1 Договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
У пункті 6.3 Договору сторони погодили, що приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтвердив, зокрема, що ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною.
У п. 6.4 Договору сторони погодили, що укладення договору в електронній формі є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові наслідки.
Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору).
Також відповідач підписала додаток №1 до договору № 1514105 про споживчий кредит, графік платежів та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування ідентичні умовам договору (а.с.96,98-99, 100).
Відповідно до анкети заяви на кредит №1514105 ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» погодив відповідачу кредит у розмірі 3000 грн та на умовах погоджених у договорі (а.с. 101).
Договір про надання кредиту та додатки до нього підписані відповідачем електронний підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Договір містить інформацію про анкетні дані відповідача, його місце проживання, податковий номер, номер телефону.
Обумовлену Договором суму кредиту у сумі 3000,00 грн, 04.10.2025 було зараховано відповідачу ОСОБА_1 на вказану нею у договорі платіжну картку № НОМЕР_3 одним платежем, що підтверджується: платіжним дорученням №46702293 (а.с. 102).
26.02.2026 між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 26022026.
Згідно акту прийому –передачі Реєстру боржників від 26 лютого 2026 року за Договором факторингу № 26022026 від 26 лютого 2026 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 2307. Реєстр боржників передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до Реєстру немає.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 26022026 від 26 лютого 2026 року божником за кредитним договором №1514105 зазначено відповідача, де загальна сума заборгованості за договором складає 13422,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає – 3000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 480,00 грн - сума заборгованості по комісії за надання кредиту; 3942,00 грн сума простроченої заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та 6000 грн сума заборгованості за неустойкою (а.с. 111). 
Відповідно до копії платіжної інструкції № 51 від 27.02.2026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» за договором факторингу № 26022026 від 26 лютого 2026 року у розмірі 2879602,01 грн (а.с. 110).
З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій.
Окрім цього, 06 жовтня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №784649 з фіксованою диференційованою процентною ставкою. Відповідно до умов договору сума позики становить 3500 грн, строк кредитування 15 днів, дата повернення 20.10.2025, денна процентна ставка 0,90%, проценти за понадстрокове користування позикою 5% в день, пеня 5.00% в день, орієнтовна вартість позики 3972.50 грн.
Також сторонами погоджено та підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 120).
На підтвердження виконання умов договору позики в частині перерахування кредитних коштів позивачем надано квитанцію №45976-49778-25944 ТОВ «ПрофітГід про виплату кредитних коштів у розмірі 3500 грн на НОМЕР_4 (а.с. 121-122). 
Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №7846849 виконаного первісним кредитором заборгованість відповідача становить 10972.50 грн (а.с. 123-124). 
20.02.2026 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20022026/4.
Згідно акту прийому –передачі Реєстру боржників №1 від 20 лютого 2026 року за Договором факторингу № 20022026/ від 20 лютого 2026 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 6340. Реєстр боржників передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до Реєстру немає.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 20022026/ від 20 лютого 2026 року божником за кредитним договором №7846849 зазначено відповідача, де загальна сума заборгованості за договором складає 10972,50 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає – 3500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 4.90 грн сума заборгованості за відсотками, 467,60 грн - сума заборгованості по комісії та 7000 грн сума заборгованості за пенею (а.с. 133). 
Відповідно до копії платіжної інструкції № 23849 від 24.02.2026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Сіроко Фінанс» за договором факторингу № 20022026/ від 20 лютого 2026 року у розмірі 3283371,33 грн (а.с. 132).
З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій.
Суд звертає увагу, що вищевказані договори факторингу, якими обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі, на час вирішення спору є дійсними, у судовому порядку недійсними не визнавалися та доказів щодо їх нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідні договори є такими, що регламентують правовідносини, визначені ними.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ОСОБА_1 становлять відносини, які пов`язані із укладаннями кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також його поверненням та сплатою процентів за користування ним (кредитні правовідносини).
З досліджених судом матеріалів справи вбачається що ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (Надійний) №6515765 від 10.09.2025 з ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів»; договір про споживчий кредит №7314550 від 27.09.2025 та №102442800 з ТОВ «Мілоан»; договір про споживчий кредит №1514105 від 04.10.2025 з ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та договір позики №7846849 з фіксованою диференційованою процентною ставкою від 06.10.2025 з ТОВ «Сіроко Фінанс» в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі.
Слід зазначити, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено.
Суд зауважує, що підписання вищевказаних договорів саме відповідачем також підтверджується змістом договору позики та кредитних договорів, додатків до договорів, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача. Отже, суд вказує, що вважає факт укладення кредитних договорів саме з ОСОБА_1 доведено належними та достатніми доказами.
На підтвердження перерахування коштів за умовами кредитних договорів та договору позики позивачем долучено платіжні доручення ТОВ «ФК Контрактовий Дім» та ТОВ «ПрофітГід», які є надавачами фінансових платіжних послуг без відкриття рахунку та діє на підставі ліцензії НБУ.
Згідно ст. 46 Закону України «Про платіжні послуги»: а) порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актами НБУ; б) виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону; в) надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників г) надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: - номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або - унікального ідентифікатора отримувача. д) надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: 1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; 2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Зважаючи на вищенаведені норми Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.
Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на карткові рахунки вказані ОСОБА_1 під час заповнення заявок. А відтак суд приходить до висновку, що позивачем надані належні докази перерахування відповідачу на умовах укладених кредитних договорів кредитних коштів.
Оскільки Товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.
При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.
Слід зазначити, що відповідач розміри кредитної заборгованості та її складові належним чином не спростувала, контррозрахунку боргу не надала, також доказів повернення відповідачем у повному розмірі коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять. 
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19).
У суду відсутні докази того, що відповідач мала перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач; доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитними договорами позивачу матеріали справи не містять, а тому з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеною заборгованість відповідача перед позивачем за кредитними договорами в частині заборгованості по тілу кредиту, а саме:
за кредитним договором №6515765 від 10.09.2025 у розмірі 5000 грн; 
за договором про споживчий кредит №7314550 від 27.09.2025 у розмірі 3500,00 грн; 
за договором про споживчий кредит №102442800 від 06.10.2025 у розмірі 3000,00 грн; 
за договором про споживчий кредит №1514105 від 04.10.2025 у розмірі 3000,00 грн;
за договором позики №7846849 від 06.10.2025 у розмірі 3500 грн..
Стосовно позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за відсотками за кредитним договором №6515765 від 10.09.2025 у сумі 3286,62 грн, за кредитним договором №102442800 від 06.10.2025 у розмірі 1960,90 грн та за договором позики №7846849 від 06.10.2025 у розмірі 4.90 грн, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи нарахування відсотків за вищевказаними договорами за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитних договорів та у погодженому договором розмірі. Також слід зазначити, що розмір денної відсоткової ставки повністю відповідає ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Відтак суд приходить до висновку, що вимога про стягнення відсотків за даними договорами є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту за договором про споживчий кредит №7314550 від 27.09.2025 у сумі 700,00 грн, за договором про споживчий кредит №102442800 від 06.10.2025 у сумі 360,00 грн за договором про споживчий кредит №1514105 від 04.10.2025 в сумі 480 грн та за договором позики № 7846849 від 06.10.2025 у розмірі 467,60 грн, суд враховує наступне.
Умовами вказаних договорів визначено комісії за надання кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Відтак, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі №686/14530/15.
У постанові Верховного Суду від 31.07.2025 у справі №199/441/21 зазначено, що положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними і окреме рішення суду про визнання їх недійсними не вимагається.
З матеріалів даної справи вбачається, що комісію у даних договорах було визначено як комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, в матеріалах справи відсутній перелік послуг, які пов`язані з наданням кредиту та які повинні надаватись фінансовою установою, за які передбачалося б стягнення з позичальника такої комісії.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору про встановлення комісії, пов`язаної з наданням кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії за вказаними договорами., слід відмовити з підстав їх необґрунтованості.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредитом за договором про споживчий кредит №7314550 від 27.09.2025 у сумі 4599,00 грн, за договором про споживчий кредит №102442800 від 06.10.2025 у сумі 1998,00 грн та за договором про споживчий кредит №1514105 від 04.10.2025 в сумі 3942 грн.
Як вбачається з умов вказаних договорів в п. 1.5.2 визначено комісію за обслуговування кредиту, що нараховується від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попереднім розрахунковий період.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21, якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Як вбачається з матеріалів справи за даними договорами відсутній перелік послуг, які пов`язані з наданням кредиту та які повинні надаватись фінансовою установою, за які передбачалося б стягнення з позичальника такої комісії, а відтак суд приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту.
Що стосується вимог про стягнення суми заборгованості за штрафними санкціями за договором кредитної лінії (Надійний) №6515765 від 10.09.2025 розмірі 9750 грн, за договором про споживчий кредит №7314550 від 27.09.2025 у сумі 7000,00 грн, за договором про споживчий кредит №102442800 від 06.10.2025 у сумі 6000,00 грн за договором про споживчий кредит №1514105 від 04.10.2025 в сумі 6000 грн та за договором позики № 7846849 від 06.10.2025 у розмірі 7000 грн, суд враховує наступне.
Указом Президента України N 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, пунктом 2 частини 3 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.
Вказані кредитні договори укладені під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Таким чином, вимога про стягнення неустойки за вказаними договорами не підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» з підстав викладених у мотивувальній частині рішення, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії (Надійний) №6515765 від 10.09.2025 у загальному розмірі 8286,62 грн: за договором про споживчий кредит №7314550 від 27.09.2025 у загальному розмірі 3500 грн, за договором про споживчий кредит №102442800 від 06.10.2025 в загальному розмірі 4960,90 грн, за договором про споживчий кредит №1514105 від 04.10.2025 у загальному розмірі 3000 грн та за договором позики №7846849 від 06.10.2025 у загальному розмірі 3504,90 грн, а разом заборгованість за кредитними договорами, яка підлягає стягненню складає 23252,42 грн.
В інших позовних вимогах позивача відмовити, оскільки останні не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Розподіл судових витрат.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662 грн. 40 коп.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 23252,42 грн.
Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 32,50, % ((23252,42 грн. задоволені вимоги) / ( 71549,02 грн. заявлені позовні вимоги )*100%).
З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 865 грн. 28 коп. (2662,40 грн. сплачений судовий збір * 32,50 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.
Щодо вимог позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, у сумі 1644 грн, то в цій частині слід відмовити, оскільки доказів понесення зазначених витрат суду не надано. Відтак вони є недоведеними та не підлягають задоволенню.
Керуючись ст .2, 5, 10-13, 76-81,141, 211. 247, 258-259, 263-265, 272, 352, 354 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: 
за договором кредитної лінії (Надійний) № 6515765 від 10 вересня 2025 року в загальному розмірі 8286 (вісім тисяч двісті вісімдесят шість) гривень 62 копійки, з яких 5000,00 грн –заборгованість за тілом кредиту та 3286 грн 62 копійки заборгованість за відсотками;
за договором про споживчий кредит № 7314550 від 27 вересня 2025 року у загальному розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за тілом кредиту;
за договором про споживчий кредит № 102442800 від 06 жовтня 2025 року в загальному розмірі 4960 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 90 копійок, з яких 3000,00 грн –заборгованість за тілом кредиту та 1960 грн 90 копійок заборгованість за відсотками;
за договором про споживчий кредит № 1514105 від 04 жовтня 2025 року у загальному розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за тілом кредиту;
за договором позики №7846849 від 06 жовтня 2025 року у загальному розмірі 3504 (тридцять тисяч п`ятсот чотири гривні) гривні 90 копійок з яких 3500,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 4,90 грн, а всього стягнути заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 23252 (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят дві) гривні 42 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду 
Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Дата складання судового рішення 20 липня 2026 року 

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА