07.07.2026 Провадження по справі № 2/940/679/26 
Справа № 940/949/26

РІШЕННЯ
Іменем України

07 липня 2026 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді      Самсоненка Р.В.
за участю секретаря судового засідання   Зіп`юк Т.А.

розглянувши в приміщенні суду в м. Тетієві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 21191,75 грн.та понесених судови витрат.
Позовна заява мотивована тим, що 27.05.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5569072 шляхом обміну електронними повідомленнями.
Крім того, 10.05.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2272684 шляхом обміну електронними повідомленнями.
23.02.2026 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договору факторингу № 01.02-5/26, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «Лінеура Україна» відступає (передає) ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуває права вимоги від ТОВ «Лінеура Україна».
Відповідно до Додатку № 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-5/26 від 23.02.2026, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 5569072 від 27.05.2025 складає 12540,50 грн.
27.01.2026 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договору факторингу № 01.02-4/26, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «Слон Кредит» відступає (передає) ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуває права вимоги від ТОВ «Слон Кредит».
Відповідно до Додатку № 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-4/26 від 27.01.2026, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2272684 від 10.05.2025 складає 8651,25 грн. 
Вказує, що всупереч умовам кредитних договорів, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договорів, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
У зв`язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 5569072 від 27.05.2025 складає 12540,50 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 7740,50 грн заборгованість по відсотках; 1500,00 грн пеня, штраф; 300,00 грн комісія, та за кредитним договором № 2272684 від 10.05.2025 складає 8651,25 грн, з яких: 1500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 4151,25 грн заборгованість по відсотках; 3000,00 грн пеня, штраф, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. 
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 03.07.2026 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Сторони у справі повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження, що підтверджується рекомендованим повідомленням.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку. 
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 27.05.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5569072 шляхом обміну електронними повідомленнями, за умовами якого відповідачу надані кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 0,95 % за кожен день користування, строком на 360 днів, зі сплалою процентів за користування кредитними коштами шляхом безготівкового зарахування з використанням карти № НОМЕР_1 . Договір підписано одноразовим ідентифікатором 15067.
Відповідно до додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 5569072 від 27.05.2025 встановлено графік платежів, підписаний одноразовим ідентифікатором 15067.
Умови договору погоджуються з викладеними умовами в Паспорті споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за користуванням кредитом відповідно до умов цього договору та Правил, які підписано одноразовим ідентифікатором 15067.
ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало на належний картковий рахунок відповідача кошти в сумі 3000,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіяєю довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» (сервіс онлайн платежів PayTech) № 20260223-597 від 23.02.2026.
Відповідно до розрахунку заборгованості, який проведений ТОВ «Лінеура Україна», загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 5569072 від 27.05.2025 складає 12540,50 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 7740,50 грн заборгованість по відсотках; 1500,00 грн пеня, штраф; 300,00 грн комісія.
23.02.2026 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договору факторингу № 01.02-5/26, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «Лінеура Україна» відступає (передає) ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуває права вимоги від ТОВ «Лінеура Україна».
Відповідно до Додатку № 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-5/26 від 23.02.2026, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 5569072 від 27.05.2025 складає 12540,50 грн.
10.05.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2272684 шляхом обміну електронними повідомленнями, за умовами якого відповідачу надані кредитні кошти у розмірі 1500,00 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 0,85 % за кожен день користування, строком на 360 днів, зі сплалою процентів за користування кредитними коштами шляхом безготівкового зарахування з використанням карти № НОМЕР_1 . Договір підписано одноразовим ідентифікатором H957.
Відповідно до додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2272684 від 10.05.2025 встановлено графік платежів, підписаний одноразовим ідентифікатором H957. 
Умови договору погоджуються з викладеними умовами в Паспорті споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за користуванням кредитом відповідно до умов цього договору та Правил, які підписано одноразовим ідентифікатором E427.
ТОВ «Слон Кредит» перерахувало на належний картковий рахунок відповідача кошти в сумі 1500,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіяєю довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» (сервіс онлайн платежів PayTech) № 20260129-1862 від 29.01.2026.
Відповідно до розрахунку заборгованості, який проведений ТОВ «Слон Кредит», загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 2272684 від 10.05.2025 складає 8651,25 грн, з яких: 1500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 4151,25 грн заборгованість по відсотках; 3000,00 грн пеня, штраф.
27.01.2026 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договору факторингу № 01.02-4/26, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «Слон Кредит» відступає (передає) ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуває права вимоги від ТОВ «Слон Кредит».
Відповідно до Додатку № 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-4/26 від 27.01.2026, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2272684 від 10.05.2025 складає 8651,25 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Із досліджених судом кредитних договорів № 5569072 від 27.05.2025 та № 2272684 від 10.05.2025 встановлено, що дані договори укладено в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом.
Отже, підписання вищезазначених договорів свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договорів.
Судом встановлено, що після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ «Свеа Фінанс» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості останнього за кредитними договорами.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Так, надані ТОВ «Свеа Фінанс» докази, які досліджені судом, підтверджують факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами № 5569072 від 27.05.2025 та № 2272684 від 10.05.2025. 
Водночас, відповідачем ОСОБА_1 не надано до суду жодних пояснень, відзиву на позовну заяву, а також доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості.
З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами № 5569072 від 27.05.2025 та № 2272684 від 10.05.2025 належним чином не виконав, кредитні кошти разом з відсотками не повертає, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем ТОВ «Свеа Фінанс», до якого перейшло право вимоги, розмір якої підтверджено позивачем та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 5569072 від 27.05.2025 складає 12540,50 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 7740,50 грн заборгованість по відсотках; 300,00 грн комісія, та за кредитним договором № 2272684 від 10.05.2025 складає 8651,25 грн, з яких: 1500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 4151,25 грн заборгованість по відсотках.
Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача штрафу, пені у загальному розмірі 4500,00 грн., суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер.
У цій справі кредитні договори № 5569072 та № 2272684 укладені між сторонами 27.05.2025 та 10.05.2025, тобто в період дії воєнного стану в Україні, а, отже, згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за прострочення зобов`язань.
Відтак, оскільки стягнення пені, штрафу у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені, штрафу в загальному розмірі 4500,00 грн.
З огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, зокрема, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 5569072 від 27.05.2025 складає 11040,50 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 7740,50 грн заборгованість по відсотках; 300,00 грн комісія, та за кредитним договором № 2272684 від 10.05.2025 складає 5651,25 грн, з яких: 1500,00 грн заборгованість за сумою кредиту; 4151,25 грн заборгованість по відсотках, у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення пені, штрафу в загальному розмір 4500,00 грн. необхідно відмовити. 
Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. 
Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Як встановлено судом, позивач ТОВ «Свеа Фінанс» поніс судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 2662,40 грн. 
Оскільки, у ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 16691,75 грн., що становить 78,77 % від заявленої позивачем суми 21191,75 грн, відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 2097,17 грн. 
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 82, 141, 178, 247, 264-268, 279, 354 ЦПК України, статтями 207, 509, 512, 514, 525, 526, 527, 536, 610, 611, 626, 628, 633, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості– задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, номер рахунку в АТ «ОТП БАНК» НОМЕР_3 ,МФО 300528, заборгованість за кредитним договором № 5569072 від 27.05.2025 в розмірі 11040 (одинадцять тисяч сорок) гривень 50 копійок, за кредитним договором № 2272684 від 10.05.2025 в розмірі 5651 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривня 25 копійок, та частково понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2097 (дві тисячі дев`яносто сім) гривень 17 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя        Р.В. Самсоненко