Справа №345/919/26 
Провадження № 2-а/345/24/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі
головуючого судді Сирка Й.Й., 
з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка подана в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,
В С Т А Н О В И В :
16.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшла вищенаведена позовна заява, в якій представник позивача, адвокат Желізняк Л.Б., просить визнати протиправними та скасувати винесені старшим інспектором Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області , лейтенантом поліції Багранівським І.Є., постанови від 06.02.2026 серії ЕНА №6621660 та № 6621840, відповідно до яких ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП у виді штрафів за кожною з цих постанов у розмірі 20 400,00 грн із закриттям проваджень у відповідних справах про адміністративні правопорушення. 
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за епізодами нібито керування ним 15.01.2026 та 22.01.2026 транспортним засобом як особою, яка раніше постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2025 позбавлена права керування транспортними засобами строком на один рік. Всупереч вимогам ст. 258 КУпАП відносно позивача поліцейським не складені протоколи про адміністративні правопорушення. Підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно з оскарженими постановами стали копії матеріалів кримінального провадження, які не були виділені у встановленому нормами Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) порядку. На переконання сторони позивача, ОСОБА_2 не знав про існування постанови суду, відповідно до якої його позбавлено права керування транспортними засобами, адже на той час перебував у навчальному центрі підготовки Національної гвардії України. Поліцейським винесені постанови за відсутності належних та допустимих доказів, в тому числі тих, які б підтверджували факти керування позивачем транспортним засобом як особою, котра була позбавлена права керування транспортними засобами на визначений строк.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області (далі - суд) від 18.02.2026 позовну заяву залишено без руху.
Після усунення недоліків ухвалою суду від 25.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами ст. 286 КАС України з викликом сторін в судове засідання.
Ухвалою суду від 22.05.2026 задоволено клопотання представника департаменту патрульної поліції України Петришина І.Я., належним відповідачем у справі залучено Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області замість департаменту патрульної поліції та управління патрульної поліції в Івано-Франківській області (а.с. 39-40).
08.06.2026 судом задоволено клопотання представника позивача, відповідача зобов`язано надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів справ про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду яких винесені оскаржені постанови (а.с.42).
16.06.2026 задоволено клопотання представника відповідача Веселовської С.В. про участь в судовому засіданні 18.06.2026 та всіх наступних засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.46-47).
Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням представників сторін та у зв`язку із витребуванням ухвалою суду доказів.
13.05.2026 Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області подано відзив на позовну заяву у формі письмових пояснень, за змістом яких відповідач позов заперечує у повному обсязі. Відповідач зазначає, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку був позбавлений постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2025 права керування транспортними засобами строком на один рік. Позивач за викладених у оскаржених постановах обставинах керував 15.01.2026 та 22.01.2026 трактором Т-40, дн.з. НОМЕР_1 , чим двічі скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 126 КУпАП. Підставою для притягнення позивача до відповідальності у виді штрафу за кожною з винесених постанов стали копії частини матеріалів кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2026 під № 1202609110000041 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та виявленим фактом крадіжки лісопродукції. В ході досудового розслідування слідчим допитано як свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , отримано та оглянуто інформацію з публічного реєстру лісорубних квитків, відповідно до яких у діях ОСОБА_2 встановлено наявність ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.126 КУпАП. Крім того, свідок ОСОБА_4 надала запис із власного мобільного телефону щодо обставин керування позивачем трактором 22.01.2026. На переконання відповідача, положення ст. 251 КУпАП необхідно тлумачити широко, стверджуючи, що доказами у справі про адміністративне правопорушення можуть бути матеріали будь-якого кримінального провадження. Протоколи слідчих дій, копії яких стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, складені уповноваженою службовою особою, тобто слідчим у кримінальному провадженні. Натомість позивач не надав доказів для спростування допитаних за нормами КПК України свідків. Що стосується обставин буцімто відсутності в позивача інформації на час скоєння ним адміністративних правопорушень про позбавлення його права керування транспортними засобами постановою суду, в тому числі з мотивів перебування позивача у день розгляду справи судом в навчальному центрі Національної гвардії України, то відповідні аргументи мають на меті уникнення винною особою відповідальності за скоєні адміністративні порушення. Додатково наголошує, що органи Національної поліції перед винесенням постанов про притягнення винних осіб до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП не повинні складати протоколи про відповідні правопорушення згідно з вимогами ч.2 ст.258 цього Кодексу, відтак доводи сторони позивача з даного приводу є помилковими. Поліцейський діяв в межах своїх повноважень, дотримався вимог КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 зі змінами та доповненнями (далі – Інструкція № 1395), оцінивши наявні докази за внутрішнім переконанням (а.с. 31-36).
У судовому засіданні 18.06.2026 позивач та його представник підтримали позов з викладених у ньому підстав. Просили задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача заперечила позов з викладених у відзиві на позовну заяву підстав. Зважаючи на часткове виконання ухвали суду про надання копій справ про адміністративні правопорушення в судовому засіданні 18.06.2026 оголошено перерву.
25.06.2026 до суду надійшли решта належно оформлених копій матеріалів справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 . Крім того, представник відповідача просила здійснювати розгляд справи без участі Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (а.с.52-53). Цього ж дня за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено для надання можливості учаснику справи ознайомитися із витребуваними документами (а.с.54).
Враховуючи перебування головуючого судді у щорічній відпустці з 01.07.2026 до 03.08.2026 розгляд справи не проводився.
18.08.2026 до суду надійшли додаткові письмові заперечення та пояснення адвоката Желізняк Л.Б. щодо змісту наданих письмових доказів відповідачем у справі з клопотанням про витребування для огляду в наступному судовому засіданні оригіналів матеріалів справи про адміністративне правопорушення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 345/715/25 (а.с.55-73).
У заяві від 18.08.2026 представник позивача просила судове засідання провести без її та довірителя участі, на задоволенні клопотання наполягає (а.с.74).
Ухвалою суду від 18.08.2026 клопотання представника позивача задоволено, витребувано для огляду в судовому засіданні матеріалів вищенаведеної справи про адміністративне правопорушення (а.с.75). 
Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило, в тому числі заяв про виклик свідків на підставі ч.1 ст. 92 КАС України.
В судове засідання 04.09.2026 позивач та його представник не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Заяв про відкладення судового засідання не подавали, що не є перешкодою для проведення засідання.
З урахуванням неявки в судове засіданні всіх учасників справи, фіксація засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає вимогам ч.4 ст.229 КАС України. 
Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши наявні у справі докази з урахуванням доводів та міркувань, викладених у заявах по суті справи та письмових поясненнях учасників справи, дійшов до таких висновків.
Установлено, що 23.01.2026 за зверненням Приватного підприємства «Спеціалізоване, лісомисливське господарство, науково-дослідне, природно-заповідне господарство «Чорний ліс» (за результатами проведеної інвентаризації) Калуським РВП ГУНП в Івано-Франківській області 23.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості під № 12026091170000041 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Як вбачається із витягу, сформованого реєстратором – слідчим Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Хамуляком О.Я., військовослужбовець Національної гвардії України ОСОБА_5 22.01.2026, діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив крадіжку одного сортимента лісопродукції ялиці довжиною 12,5 м вартістю 5 226,00 грн з території лісосіки у кварталі 69, л/д 16.1 Грабівського лісництва. 
В копіях наданих суду протоколів допитаних у відповідному кримінальному провадженні 27.01.2026 свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначене про наступне.
Свідок ОСОБА_3 повідомив, що є лісничим на підприємстві і в його обов`язки входить обхід кварталів 68-73,51-55. 22.01.2026 близько 21:45 йому зателефонувала ОСОБА_6 , який зі слів ОСОБА_7 (дружина одного з працівників підприємства) довідався, що в с. Грабівка ОСОБА_5 , військовослужбовець, перегородив деревиною дорогу, застрягши в снігу. ОСОБА_8 викликала поліцію, адже деревина мабуть є викраденою з Грабівського лісництва. Свідок повідомив ОСОБА_6 , що ніяку деревину ОСОБА_9 він не виписував. Прибувши на місце події, свідок як матеріально відповідальна особа на підприємстві вилучив деревину, яку прийняв на відповідальне зберігання. Окремо свідок зазначив, що близько 14:00-15:00 22.01.2026 на території лісосіки Грабівського лісництва був ОСОБА_5 , який просив виписати йому деревину. Останній раз ОСОБА_2 (батькові загаданого військовослужбовця) ІНФОРМАЦІЯ_1 виписувалися дрова. ОСОБА_10 здійснював перевезення деревини на тракторі марки Т-40АМ із номерним знаком НОМЕР_1 і свідок особисто бачив, як ОСОБА_11 керував цим трактором.
Свідок ОСОБА_4 , мешканка с. Грабівка Калуського району, повідомила в межах кримінального провадження, що 22.01.2026 близько 21:10 на вулиці в с. Завій Калуського району Івано-Франківської області вона побачила трактор, описавши його зовнішні видимі ознаки. Підійшовши ближче побачила чоловіка, який втікав, та зателефонувала до поліції; трактор після відчеплення колоди породи «ялиця» поїхав у напрямку с. Середній Угринів. Після цього о 21:18 трактор повернувся за колодою, а чоловік, який керував цим трактором, був одягнутий в той самий одяг, що й чоловік, який втікав. Лише коли трактор повернувся вона побачила за кермом ОСОБА_12 , зятя ОСОБА_13 , якого вона добре знає. Саме тоді свідок вирішила на мобільний телефон здійснити зйомку відповідної події, але водій трактора вкотре поїхав, помітивши жінку. У с. Завій проживає дружина ОСОБА_12 , якому належить трактор та який зберігається власне за місцем відповідного проживання.
Згідно з копією протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 27.01.2026 та додатком до нього, ОСОБА_4 у присутності понятих впізнала під № 4 (за ознаками попереду встановленої саморобної чи модифікованої сталевої балки) трактор марки Т-40АМ, д.н.з. НОМЕР_1 , яким 22.01.2026 о 21:25 керував у с. Грабівка ОСОБА_5 .
Відповідно до копії протоколу огляду вебсайту від 26.01.2026 за посиланням в мережі Інтернет open.ukrforest.com (пошуковий запит «5866ИК» у розділі «Перевірка за номером автомобіля») виявлено факт отримання лісопродукції на підставі товарно-транспортної накладної № ІПА030315 ОСОБА_14 , водій авто марки Т-40, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 . На прикріплених фотознімках зображено відповідний трактор із деревиною на колісному причепі (дані файли завантажено в систему електронного обліку деревини 15.01.2026 о 13:31).
Згідно з копією постанови судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Миговича О.М. від 08.04.2025 у справі № 345/715/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративних стягнення у виді штрафу розміром 17 000,00 грн та позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
Зазначені вище копії матеріалів надіслані 27.01.2026 (вих. № 10116-2026) заступником начальника Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, капітаном поліції Олександром Хамуляком, керівнику цього ж відділу поліції Сергію Харіну для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП, оскільки в ході досудового розслідування встановлено можливі факти вчинення правопорушень за відповідною статтею Кодексу в діях вищенаведеної особи, яка постановою суду від 08.04.2025 позбавлена права керування транспортними засобами (дослівно з тексту відповідного листа).
06.02.2026 за результатами опрацювання отриманих матеріалів старшим інспектором Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, лейтенантом поліції Багранівським Іваном Євгеновичем, відібрано пояснення у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що 15.01.2026 з 17:45 заступив у наряд за місцем проходження військової служби. На запитання щодо керування трактором колісним упродовж дня відмовився відповідати. Також ОСОБА_2 відмовився у присутності захисника відповідати за запитання поліцейського, хто керував трактором марки Т-40 22.01.2026, скориставшись своїм правом, яке передбачено ст. 63 Конституції України. 
Постановами серії ЕНА № 6621660 та № 6621840 від 06.02.2026 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування трактором колісним марки Т-40 у с. Завій 15.01.2026 о 13:30 та 22.01.2026 о 21:10 в с.Старий Угринів після позбавлення водія права керування транспортними засобами постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2025. Згідно з копіями відповідних постанов водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.1.а ПДР – керування ТЗ особою, яка позбавлена права керування ТЗ.
У безпосередньо дослідженому судом відео файлі тривалістю 0:17 хв, який створено 18.06.2026 о 13:15 з невідомого джерела, в зимову пору року, темну пору доби, на дорозі без прив`язки до будь-яких ідентифікуючих ознак, помітно початок руху трактора колісний без видимого номерного знака. На цьому відео особа жіночої статі говорить «…зять Срібняка…на тракторі…інвалід».
Сторона позивача неодноразово зазначає у своєму позові та додаткових письмових поясненнях, що поліцейським внесені оскаржувані постанови з порушенням вимог КУпАП та Інструкції № 1395; докази поліцейським не збиралися та безпосередньо не перевірялися; при цьому інспектор поліції не був безпосереднім очевидцем подій; копії матеріалів кримінального провадження не виділені у встановленому КПК України порядку та є недопустимими доказами під час розгляду справ про адміністративні правопорушення. Фактично поліцейський жодної оцінки доказів не провів, використавши для винесення оскаржених постанов копії складених за правилами зовсім іншого за своїм предметом і завданнями кримінального провадження протоколи слідчих (розшукових) дій, що суперечить нормам закону (ст.245,251-252,280 КУпАП). Водночас, у справах щодо оскарження протиправних рішень суб`єктів владних повноважень про притягнення осіб до адміністративної відповідальності обов`язок доказування правомірності таких рішень покладається на відповідача. Копії матеріалів кримінального провадження могли стали лише інформаційним проводом для порушення проваджень у справах про адміністративні правопорушення, що не знімало з поліцейського самостійно та безпосередньо зібрати допустимі і достатні докази вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 126 КУпАП.
Вирішуючи зазначений спір з огляду на встановлені фактичні обставин конкретної справи та доводи сторін суд насамперед виходить із того, що оскаржувані постанови у справах про адміністративні правопорушення по суті винесені 06.02.2026 поліцейським стосовно ОСОБА_2 винятково на підставі копій окремих матеріалів кримінального провадження, у якому здійснювалося досудове розслідування за фактом вчинення крадіжки лісоматеріалів, які надіслані слідчим керівнику Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з урахування встановлених можливих фактів скоєння адміністративних правопорушень цією особою за ч.4 ст. 126 КУпАП.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.7,245 цього Кодексу).
Отож притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 грн. Розгляд справ про відповідне адміністративне правопорушення, належить до компетенції органів Національної поліції (ч.1 ст. 222 цього Кодексу).
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за відповідною частиною статті Кодексу мають бути зібрані докази, які б підтверджували факт безпосереднього керування будь-яким транспортним засобом особою, яка вже позбавлена такого права у встановленому законом порядку. 
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122^-2, частинами другою, третьою статті 132^-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до чітких за змістом положень ч.5 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву (ч.9 ст. 258 цього Кодексу).
Відповідно до приписів п. 1,4 розділу І Інструкції № 1395, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 під № 1408/27853, цим нормативно-правовим актом визначається процедура оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого у тому числі частиною 4 ст.126 КУпАП, поліцейськими підрозділів департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.
Згідно з п.2,15 розділу ІІІ Інструкції № 1395 постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121^-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення. Потерпілим, свідкам, експертам і перекладачам відшкодовуються у встановленому порядку витрати, яких вони зазнали у зв`язку з явкою до поліцейського, у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення.  
Особливості оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124,130 КУпАП, а також правопорушень, скоєних іноземцями та особами без громадянства, регулюються розділами ІХ-ХІ Інструкції № 1395.
Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).
Таким чином, поліцейські підрозділів департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, а також інших правопорушень, перелік яких визначений п.2 розділу ІІІ Інструкції № 1395, наділені повноваженнями виносити постанови по справах щодо відповідних правопорушень лише на місці їх вчинення стосовно винних осіб.
На переконання суду, єдиним винятком із цього правила може слугувати норма п. 4 розділу V Інструкції № 1395, яка передбачає, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення накладається не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження (ст.38 КУпАП).
Проте відповідні положення Інструкції № 1395 необхідно застосовувати в системному зв`язку з нормами Кримінального кодексу України (далі – КК України), які стосуються скоєння кримінально-караних порушень в сфері безпеки дорожнього руху, пов`язаних із експлуатацією автомобільного транспорту (ст.286,286-1,287,291 цього Кодексу).
Очевидно, що під час розслідування кримінальних правопорушень проти власності (ст.185-187 КК України чи інші статті цього Кодексу) предмет доказування не може стосуватися дотримання водіями правил дорожнього руху, тому навіть у разі винесення слідчим органу досудового розслідування постанови про закриття такого кримінального провадження, в діях особи не можуть бути виявлені ознаки адміністративного правопорушення на транспорті (Глава 10 КУпАП), в тому числі передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
Суду важко уявити ситуацію, коли під час викрадення чужого майна із застосуванням автомобільного транспорту, орган досудового розслідування проводить слідчі (розшукові) дії, пов`язані із перевіркою обставин додержанням ймовірними злочинцями правил дорожнього руху під час перевезення краденого.
Особливість цього спору полягає також в тому, що службова особа органу Національної поліції, після відмови ОСОБА_2 у наданні пояснень, чи здійснював він керування 15.01.2026 та 22.01.2026 трактором колісним марки Т-40, д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі копій протоколів допиту свідків в межах кримінального провадження щодо крадіжки лісоматеріалів, винесла оскаржені постанови, якими притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу.
Суд наголошує, що в наданих поліцейському копіях окремих матеріалів кримінального провадження, лише протоколи допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 містять інформацію з їхніх слів про нібито безпосереднє керування вищенаведеним транспортним засобом ОСОБА_2 у зазначені вище дні.
Всі інші копії матеріалів кримінального провадження стосуються процесу оформлення 15.01.2026 документів про відпуск деревини, зовнішніх характеристик трактора марки Т-40, д.н.з. НОМЕР_1 , але не фактів керування відповідним транспортним засобом безпосередньо ОСОБА_2 .
Фактично на підставі протоколів допиту двох свідків у кримінальному провадженні, предметом якого виступають обставини нібито викрадення 22.01.2026 з території лісосіки Приватного підприємства «Спеціалізоване, лісомисливське господарство, науково-дослідне, природно-заповідне господарство «Чорний ліс» лісоматеріалів в необробленому вигляді, поліцейський Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, лейтенант поліції Багранівський І.Є., визнав винним та притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .
При цьому суду не відомо, чи продовжувалося взагалі досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні та чи ухвалено вирок суду, яким визнано винуватим будь-якому особу за скоєння крадіжки лісоматеріалів під час дії воєнного стану з території лісосіки відповідного підприємства. Копій постанов про закриття цього кримінального провадження або вироку суду, який набрав законної сили, також не надано.
Своєю чергою ОСОБА_2 не є учасником кримінального провадження №12026091170000041 від 23.01.2026, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань Калуським РВП ГУНП в Івано-Франківській області за ознаками скоєння кримінального правопорушення проти власності (ч.4 ст. 185 КК України), а не безпеки дорожнього руху, оскільки зазначена особа не допитана навіть як свідок в цьому провадженні, не кажучи про оголошену підозру чи складений відносно ОСОБА_2 обвинувальний акт, який надіслано до суду.
У цій справі суд зазначає, що відповідно до приписів ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Диспозиція наведеної правової норми вказує на те, що обов`язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили. Разом із тим розглядувана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу. Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.
Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку суду в кримінальному провадженні, ухвалі про закриття кримінального провадження зі звільненням особи від кримінальної відповідальності або постанові суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.
При цьому матеріали кримінального провадження згідно приписів КАС України не є обов`язковими для адміністративного суду.
Слід також звернути увагу і на постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, відповідно до якої вирок щодо посадової особи, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за відповідною статтею Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності особи.
Протоколи слідчих дій, допитів (надання пояснень) можуть бути визнані як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді. До винесення вироку в рамках кримінального провадження протоколи не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві, оскільки саме при розгляді кримінального провадженні в суді, суд робить висновок про допустимість/недопустимість та врахування/неврахування зібраних доказів у встановленому КПК України порядку (ст. 86-87 КПК України).
Відповідний правовий висновок сформульовано у постановах Верховного Суду від 16 січня 2024 року (справа № 815/749/17), від 25 липня 2024 року (справа №600/1052/20-а) та інших.
Тобто, навіть для суду, під час розгляду з урахуванням принципів верховенства права, змагальності та диспозитивності адміністративної справи за правилами КАС України, копії матеріалів кримінального проведення не створюють преюдиції в питаннях предмета доказування.
На думку суду, притягнення поліцейським громадянина України за нібито скоєні адміністративні правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху на підставі самих лише двох копій протоколів допиту свідків у кримінальному провадженні з іншим предметом доказування за певних умов може містити ознаки свавілля з мотивів відсутності ефективних засобів юридичного захисту для цього громадянина, який не є учасником відповідного кримінального провадження. 
Для такого чи подібного до нього за змістом висновку не має правового значення, що відповідно до приписів ч.1 ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.
Статтею 74 КАС України врегульовано питання щодо допустимості доказів, за правилами якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Норми КУпАП та Інструкції № 1395 зобов`язують поліцейських підрозділів департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, на місці вчинення адміністративних правопорушень, зафіксованих не в автоматичному режимі, безпосередньо перевірити, чи правильно складені матеріали про адміністративне правопорушення, допитати свідків та винести на місці скоєння порушення постанову по справі про адміністративне правопорушення за наявності в діях винної особи складу цього правопорушення.
Суд також враховує, що допитаний в кримінальному провадженні свідок, лісничий ПП СЛМНДПЗГ «Чорний ліс» ОСОБА_3 , дав показання, що зі слів ОСОБА_4 22.01.2026 остання викликала на місце події працівників поліції, куди прибув слідчий та провів необхідні дії. Свідок ОСОБА_4 прямо вказала, що за телефоном «102» о 21:18 22.01.2026 вона особисто викликала поліцію нібито якраз тоді, коли трактор повернувся за деревиною, що застрягла в снігу. Проте жодних доказів з даного приводу відповідачем не надано, як і даних щодо пошуку і (або) виявлення ОСОБА_2 як водія колісного трактора марки Т-40, д.н.з. НОМЕР_1 .
Оглянувши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 345/715/25 встановлено, що 10.03.2025 в межах цієї справи ОСОБА_2 залучено в своїх інтересах захисника Коваленко О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги. Після завершення розгляду справи, 16.04.2025 ОСОБА_2 як платник сплатив штраф в розмірі 17 000,00 грн та судовий збір, що визначені постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2025 (а.с.35-36). Копія відповідної постанови попередньо надіслана супровідним листом за місцем проживання ОСОБА_2 (а.с.34).
Відтак, суд відхиляє як необґрунтовані доводи сторони позиваці у цій справі про нібито відсутність у ОСОБА_2 інформації щодо позбавлення його судом 08.04.2025 права керування транспортними засобами на строк один рік, хоча відповідна обставина не має ключового значення для вирішення цієї справи по суті.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні 15.01.2026 та 22.01.2026 адміністративних правопорушень не доведена належними, достовірними і достатніми у своїй сукупності доказами, що з врахуванням інших мотивів цього рішення суду є підставою для скасування винесених постанов по справах про адміністративні правопорушення.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст. 2 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно з положеннями п.2 ч.1, ч.2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, нормами КАС України визначено ефективний спосіб захисту прав, свобод та інтересів громадина під час розгляд справ з приводу оскарження ним рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності. Скасовуючи зазначене рішення суд зобов`язаний дати правову оцінку такому рішенню в тому числі на предмет відповідності нормам Конституції та законів України, відтак немає необхідності для визнання цього рішення окремо протиправним (незаконним). 
За приписами ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Зазначений висновок також акцентує увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з огляду на відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд установив, що при зверненні до суду в електронній формі без застосування понижуючого коефіцієнта 0,8 згідно з вимогами ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI за дві позовні вимоги сплачено судовий збір в розмірі 1 331,20 грн (а.с.3,15), хоча мало бути сплачено 1 064,96 грн.
Отже, надмірно сплачений судовий збір в розмірі 266,24 грн підлягає поверненню платнику ухвалою суду, проте лише за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.7 Закону № 3674-VI.
Інших документальних судових витрат, понесених ОСОБА_2 , матеріалами справи не підтверджено.
Керуючись ст.2,6-9,72-77,241-246,286 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити. 
Скасувати постанови старшого інспектора Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, лейтенанта поліції Багранівського Івана Євгеновича, серії ЕНА № 6621660 та №6621840 від 06 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень за кожною з винесених постанов та закрити справи про адміністративні правопорушення щодо зазначеної особи.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, буд.15, код ЄДРПОУ 40108798) за рахунок бюджетних асигнувань відповідного суб`єкта владних повноважень 1 064 (одну тисячу шістдесят чотири) гривні 96 копійок судового збору на користь  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя