Справа № 185/1149/26
Провадження № 2/185/1401/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2026 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді Перекопського М.М., 
за участю секретаря судового засідання Шевченко Н.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області , третя особа: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання права власності на нерухоме майно, 
встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рубіжанської міської ради Луганської області, третя особа — Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначила, що 13 жовтня 1995 року між нею та ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Договір посвідчений державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Белоус З. В. та зареєстрований у реєстрі за № 3141. 24 листопада 1995 року право власності позивачки на зазначену квартиру було зареєстровано Державним комунальним підприємством Луганської області «Рубіжанське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі № 38, дод. стор. 517, за № 545. Проспект Московський у АДРЕСА_2 , на якому розташований будинок АДРЕСА_2 . Відомості про право власності позивачки на зазначену квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені не були. 13 березня 2024 року позивачка звернулася до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру. Рішенням державного реєстратора № 72902594 у проведенні реєстраційних дій відмовлено у зв`язку з тим, що протягом установленого законодавством строку державним реєстратором не отримано відповіді на запит щодо підтвердження права власності позивачки на квартиру. Вважаючи, що внаслідок зазначених обставин вона позбавлена можливості зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності, набуте нею у 1995 році, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
У судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу без його участі. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, у якій відповідач просив вирішити справу на розсуд суду.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, зокрема оригінал договору купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 1995 року, та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом наведеної норми рішення суду про визнання права власності не породжує право власності, а підтверджує право, яке позивач набув раніше на законних підставах, за наявності передбачених законом підстав для його судового захисту.
Вирішуючи питання про виникнення у позивачки права власності на спірну квартиру, суд виходить із законодавства, чинного на час укладення договору купівлі-продажу та оформлення права власності на нерухоме майно.
Судом безпосередньо досліджено наданий позивачкою оригінал договору купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 1995 року, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 .
Договір посвідчений державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Белоус З. В. та зареєстрований у реєстрі за № 3141.
На договорі містяться відомості про реєстрацію 24 листопада 1995 року права власності на квартиру за ОСОБА_1 Державним комунальним підприємством Луганської області «Рубіжанське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі № 38, дод. стор. 517, за № 545. Наведені відомості узгоджуються з технічним паспортом на квартиру.
Отже, дослідженим судом оригіналом правовстановлювального документа підтверджується як правова підстава набуття позивачкою права власності на спірну квартиру — договір купівлі-продажу, так і факт реєстрації цього права в установленому на той час порядку.
Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Таким чином, відсутність відомостей про право власності позивачки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не припиняє та не спростовує права власності, яке виникло до 01 січня 2013 року та було зареєстроване відповідно до законодавства, чинного на момент його виникнення.
Державна реєстрація речових прав є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відтак державна реєстрація не може ототожнюватися з підставою набуття права власності, яке виникло раніше на законних підставах.
З інформаційної довідки вбачається, що відомості про право власності позивачки на спірну квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.
Разом із тим позивачка вчинила дії, спрямовані на державну реєстрацію раніше набутого права власності.
Як убачається з рішення державного реєстратора № 72902594, у проведенні реєстраційних дій було відмовлено через неотримання у встановлений строк відповіді на запит щодо підтвердження права власності позивачки на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Отже, підставою неможливості державної реєстрації права власності позивачки стало не встановлення недійсності договору купівлі-продажу, не встановлення відсутності у неї права власності та не наявність зареєстрованого права іншої особи, а неможливість отримання державним реєстратором інформації, необхідної для підтвердження раніше проведеної реєстрації права.
Суд ураховує, що квартира розташована в м. Рубіжному Луганської області, а отримання необхідних відомостей із відповідних архівних матеріалів у позасудовому порядку ускладнене обставинами, пов`язаними з тимчасовою окупацією відповідної території.
При цьому наявність права власності позивачки підтверджена безпосередньо дослідженим судом оригіналом договору купівлі-продажу, який містить відомості про його нотаріальне посвідчення та реєстрацію права власності за позивачкою у встановленому на час виникнення цього права порядку.
Доказів недійсності договору купівлі-продажу від 13 жовтня 1995 року, скасування чи припинення набутого на його підставі права власності, відчуження квартири позивачкою або набуття права власності на неї іншою особою матеріали справи не містять.
Відповідач обставин набуття позивачкою права власності на квартиру не спростував, доказів на підтвердження наявності права власності територіальної громади чи іншої особи на спірне нерухоме майно не надав та просив вирішити справу на розсуд суду.
Оцінивши наявні у справі докази відповідно до статті 89 ЦПК України, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 набула право власності на спірну квартиру на законній підставі — за договором купівлі-продажу від 13 жовтня 1995 року, а її право було зареєстроване 24 листопада 1995 року органом технічної інвентаризації в порядку, який діяв на час його виникнення.
За встановлених обставин звернення позивачки до суду не спрямоване на набуття нею нового права власності на підставі судового рішення, а має на меті підтвердження вже існуючого права, яке вона набула та зареєструвала у встановленому законом порядку, проте на цей час позбавлена можливості забезпечити його державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в позасудовому порядку.
Ураховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для захисту права позивачки шляхом його визнання та задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області, третя особа — Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання права власності на нерухоме майно — задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , набуту на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 1995 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 . 
Відповідач: Рубіжанська міська рада Луганської області, РНОКПП 26023286, пл. Володимирська, 2, м. Рубіжне, Луганська обл. обл., 93000.

Суддя         М.  М.  Перекопський