Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(зачоне)

Справа №439/401/26
Провадження № 2/439/530/26

14 липня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області
у складі:
Головуючого-судді: Петейчука Б.М.,
За участі секретаря судового засідання: Ковальчук Н.І.,

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,
Відповідач: ОСОБА_1 ,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач — Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області з позовними вимогами до відповідача — ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 150 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стислий виклад позиції позивача
Позивач зазначає, що 05 червня 2025 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», як позикодавцем, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту за номером: 03.06.2025-100000610, відповідно до якого позичальник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором позикодавець виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору, перерахувавши кошти в сумі 5 000 гривень на його платіжну картку. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, належним чином та своєчасно грошові кошти для повного погашення заборгованості за борговим зобов`язанням не надав.
Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за договором відповідач в повному обсязі не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 15 150 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок — заборгованість за тілом кредиту; 6 650 (шість тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок — заборгованість за процентами; 250 (двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок — комісія за надання кредиту; 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок — комісія за обслуговування кредиту; 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок — заборгованість за пенею/неустойкою.
Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за вказаним кредитним договором.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі
30 березня 2026 року — відкрито провадження у справі. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача Медведєвої Н.О. надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.
Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.
За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин
Доказами у справі встановлено, що 05 червня 2025 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», як позикодавцем, було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту за номером: 03.06.2025-100000610. Позичальнику відповідно до умов договору надано кредит в сумі 5 000 гривень, строком на 168 днів, із процентною ставкою 1% за один день користування кредитом та комісією 5% від суми кредиту, згідно з умовами договору. Договором передбачено одноразову комісію за надання кредиту в розмірі 5% від суми кредиту -250 гривень, щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 250 гривень за кожен черговий період (загалом нараховано 750 гривень за 3 періоди), а також передбачено неустойку за прострочення платежів, що підтверджується наданими суду кредитним договором та додатками до нього.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, станом на момент звернення, загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 15 150 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок, з яких: 5 000 гривень — заборгованість за тілом кредиту; 6 650 гривень — заборгованість за відсотками; 250 гривень — комісія за надання кредиту; 750 гривень — комісія за обслуговування кредиту; 2 500 гривень — заборгованість за пенею/неустойкою.

Мотиви суду
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією за надання кредиту
За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.
Виходячи зі змісту статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Із доказів у справі вбачається, що між ОСОБА_1 , як позичальником, та ТОВ «Споживчий центр» було укладено договір про надання споживчого кредиту за номером: 03.06.2025-100000610 від 05 червня 2025 року. Сума кредиту складає 5 000 гривень.
В свою чергу ОСОБА_1 умови договору в повному обсязі не виконав та допустив заборгованість за договором кредиту, яка підтверджена належними доказами в частині стягнення тіла кредиту, процентів та комісії за надання кредиту, що разом становить 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, з яких: 5 000 гривень — тіло кредиту; 6 650 гривень — проценти; 250 гривень — одноразова комісія за надання кредиту.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в загальній сумі: 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, оскільки вони доведені належними доказами.

Щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту.
Щодо позовних вимог про стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, судом встановлено, що умовами кредитування передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом — витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги позикодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії позикодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої позикодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зі змісту кредитного договору вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання.
Таким чином, оскільки вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а відповідно передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої позикодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема, інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.
Враховуючи те, що позикодавцем ТОВ «Споживчий центр» встановлено щомісячну комісію, як плату за послуги, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору № 03.06.2025-100000610 від 05.06.2025 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, є нікчемними. Аналогічну правову позицію висловила у Постанові від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19 Велика Палата Верховного Суду.
Таким чином, оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів за комісією з обслуговування є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за цією комісією в сумі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок стягненню не підлягає.

Щодо стягнення пені та неустойки
Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Як встановлено судом, нарахування пені та неустойки здійснювалось в період дії воєнного стану. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» у частині стягнення заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору
Судом встановлено, що позивач — Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову становила 15 150 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят) гривень 00 копійок. Судом задоволено позовні вимоги частково у розмірі — 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, що складає 78,55 % від ціни позову.
За таких обставин, суд вважає, що з відповідача — ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача — Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2 091 (дві тисячі дев`яносто одна) гривня 26 копійок, що відповідає вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд, —

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» — задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 091 (дві тисячі дев`яносто одна) гривня 26 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ: 37356213.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя         Б.М. Петейчук