РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
08 вересня 2026 р.  Справа № 120/11963/25
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом Вінницького обласного відділення фонду соціального страхування соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна компанія "Мегаліт"" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,
в с т а н о в и в :
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна компанія "Мегаліт"" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що відповідач має заборгованість з адміністративно-господарських санкцій, яка не відшкодована в добровільному порядку, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду без виклику сторін в порядку спрощеного провадження.
У встановлений судом строк через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив. У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що позивачем помилково визначено середньооблікову кількість штатних працівників відповідача за 2024 рік на підставі недостовірних даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідач вказав, що під час самоперевірки Об`єднаного звіту ПДФО та ЄСВ за 2024 рік ним виявлено помилку у титульних листах звітності щодо середньооблікової та облікової кількості штатних працівників. Зокрема, працівника ОСОБА_1 помилково зазначено як працівника за основним місцем роботи, хоча фактично він працював за сумісництвом.
Зазначив, що 18.03.2025 та 19.03.2025 відповідач подав до ГУ ДПС у Вінницькій області уточнюючі розрахунки, після чого податковий орган листом від 25.03.2025 підтвердив, що фактична середньооблікова кількість працівників відповідача становила 6 осіб у січні 2024 року та 7 осіб у лютому–грудні 2024 року.
На думку відповідача, попри внесення відповідних уточнень та підтвердження їх податковим органом, зміни до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування внесені не були, у зв`язку з чим позивач, використовуючи помилкові дані реєстру, безпідставно нарахував адміністративно-господарські санкції та пеню.
Відповідач також послався на положення статей 18, 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та зазначив, що за фактичної середньооблікової чисельності штатних працівників у 2024 році норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у нього не виникав.
Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до статей 218, 238 Господарського кодексу України застосування адміністративно-господарських санкцій передбачає наявність у діях суб`єкта господарювання складу правопорушення, зокрема вини та причинного зв`язку між порушенням і його наслідками. Вважає, що ним доведено вжиття всіх залежних від нього заходів для недопущення порушення, а тому склад правопорушення відсутній.
З огляду на наведене відповідач вважає нарахування адміністративно-господарських санкцій у сумі 116 250 грн та пені у сумі 5 289,83 грн безпідставним, а позовні вимоги про їх стягнення на загальну суму 121 539,83 грн - необґрунтованими, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд зазначає наступне.
Статтею 19 Закону № 875-XII встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які потребують найману працю, встановлюються нормативні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю розміром 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників. відповідно до року, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількість одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, в тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першої статті та з урахуванням вимогам статті 18 цього Закону, і розглянути правила встановлення осіб з інвалідністю з урахуванням нормативу робочих місць. При розрахунках кількості робочих місць використовується до цілого значення.
У межах певного нормативного акта передбачається також працевлаштування осіб з інвалідністю внаслідок психічного розладу відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу".
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній відповідно до частини першої цієї статті, підтверджено працевлаштування підприємства, установи, організації, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яке це місце роботи є основним.
До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, норматив робочих місць, визначених відповідно до частини першої цієї статті, забезпечується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єктів. ' об`єднання підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які займаються найманою працею, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.
Пенсійний фонд України у та за формою, встановленою Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує порядок формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю:
про працевлаштованих осіб з інвалідністю;
про створення підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які потребують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першої цієї статті.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушеного законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань. особи з інвалідністю, фізичних осіб, які забирають найману працю.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані.
Порядок контролю за виконанням нормативів трудових місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, збільшився Кабінетом Міністрів України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, результати перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю інвалідів, фізичних осіб, які отримали найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, в тому числі шляхом його зарахування.
Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які потребують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю не несуть відповідальності за встановленим законом порядку.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднаних осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які отримали найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першої цієї статті, та надсилає їм розрахунок на суму адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу. робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю з Пенсійним фондом України.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності визначає осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані, та надсилає інформацію про таких осіб до Державного центру зайнятості для проведення роботи з їх працевлаштування.
Порядок визначення осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані, форма та порядок надсилання інформації про таких осіб, які подаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції.
Із положень статті 18 Закону № 875-XII випливає, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які вибирають найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювані для таких осіб за умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації та забезпечення інших соціальних - економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, в тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативно, передбаченим статтею 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких менша за розміром середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установах, організаціях, у тому числі на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань з особами. інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за шкірне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайнятої особи з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які працюють від 8 до 15 осіб, застосовуються розмір адміністративно-господарських санкцій на робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю та не зайняте. особою з інвалідністю, повторний у розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установах, організаціях, у тому числі на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичній особі, яка користується найманою працею. Положення цієї частини не розширюється на підприємства, установи та організації, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
У свою чергу, згідно частини другої статті 20 Закону N 875-XII, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи зі 120 відсотків річних облікових ставок Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її рядок.
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першої цієї статті, окремо в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в яким відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першої статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із застосуванням адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України. (ч. 4 статті 20 Закону N 875-XII ).
Зі змісту наведених вище норм законодавства видно, що на суб`єктів господарювання покладено обов`язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів та за невиконання такого обов`язку нести відповідальність, передбачену законом.
Отже, чинне законодавство покладає на роботодавця обов`язок створити робочі місця та вжити необхідних заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, проте не покладає на нього обов`язок самостійно здійснювати пошук таких осіб або гарантувати фактичне заміщення вакансій незалежно від об`єктивних обставин.
Як зазначає позивач, згідно податкового розрахунку сум доходів за 2024 рік на підприємстві середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила
Як зазначає позивач, згідно податкового розрахунку сум доходів за 2024 рік на підприємстві середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 8 осіб.
Разом з тим, судом встановлено, що такі відомості не відповідають фактичній чисельності працівників відповідача у 2024 році.
Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідачем самостійно виявлено помилку у поданій звітності, яка полягала у відображенні працівника ОСОБА_1 як такого, що працює за основним місцем роботи, тоді як фактично він був прийнятий на роботу за сумісництвом. У зв`язку з цим відповідачем 18.03.2025 та 19.03.2025 подано до Головного управління ДПС у Вінницькій області уточнюючі розрахунки.
При цьому листом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 25.03.2025 № 13231/6/02-32-24-07-10 підтверджено, що з урахуванням поданих відповідачем уточнюючих розрахунків середньооблікова кількість штатних працівників відповідача становила 6 осіб у січні 2024 року та 7 осіб у лютому-грудні 2024 року.
Таким чином, середньооблікова кількість штатних працівників відповідача за 2024 рік становила 6,92 особи, що в розумінні частини першої статті 19 Закону № 875-XII не досягає встановленого законом показника у 8 працівників.
Суд враховує, що відповідно до частини першої статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, які використовують найману працю, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю встановлюється у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Отже, визначальним для вирішення спірного питання є встановлення фактичної середньооблікової чисельності штатних працівників відповідача за 2024 рік.
У цьому випадку суд вважає доведеним, що наведена позивачем у розрахунку кількість працівників відповідача ґрунтувалася на даних, які містили технічну помилку у звітності та не відображали фактичної кількості працівників, для яких відповідач є основним місцем роботи.
При цьому відповідач до закінчення строку, визначеного для виправлення відповідних відомостей, самостійно виявив допущену помилку та подав до контролюючого органу уточнюючі розрахунки. Головним управлінням ДПС у Вінницькій області достовірність уточнених показників була підтверджена листом від 25.03.2025.
Таким чином, на момент визначення Фондом суми адміністративно-господарських санкцій позивач мав використовувати достовірні відомості щодо середньооблікової чисельності штатних працівників відповідача за 2024 рік. Натомість розрахунок адміністративно-господарських санкцій здійснено на підставі показника, який не відповідає фактичній середньообліковій чисельності працівників відповідача.
За встановлених обставин суд доходить висновку, що у відповідача за результатами 2024 року не виник обов`язок із виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленого частиною першою статті 19 Закону № 875-XII, оскільки його середньооблікова чисельність штатних працівників за відповідний рік була меншою за 8 осіб.
Відтак відсутня передбачена частиною першою статті 20 Закону № 875-XII підстава для сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Оскільки обов`язок зі сплати адміністративно-господарських санкцій у відповідача не виник, відсутні й правові підстави для нарахування пені за порушення строків їх сплати.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна компанія «Мегаліт» адміністративно-господарських санкцій у розмірі 116 250,00 грн та пені у розмірі 5 289,83 грн, а всього 121 539,83 грн, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Вінницьке обласне відділення фонду соціального страхування соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Пирогова, 135-А, м. Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ 13308892)
Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна компанія "Мегаліт"" (вул. Київська, 16, кв. (офіс) 903, м. Вінниця, 21009, код ЄДРПОУ 38105175)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна