ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

08 липня 2026 року	Справа №160/11314/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.04.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 29.04.2026 року через систему “Електронний суд” позовна заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформленого п. 8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 25.09.2025 року за №91/в;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2025 у відповідності до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за №975.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що оскільки відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення, не було враховано, що 21.09.2016 року позивача позбавили статусу інвалідності, та він продовжив службу в лавах Збройних Сил України та отримав травму після проходження бойового завдання 01.01.2023 року, фізичний стан позивача погіршився, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №565 від 25.04.2024 року, за результатами якого позивача було визнано непридатним до військової служби та в подальшому, внаслідок травм кількох ділянок тіла, яка супроводжуються іншими діагнозами та ускладнюючими основного діагнозу, позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності. Крім того, саме ж рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи містить відомості: 17.1.2. Рішення щодо встановлення інвалідності з оновленою причиною інвалідності: ні; 17.1.5. Дата з якої встановлено інвалідність: 02.03.2025 року. Тобто, в спірному випадку ІІІ група була встановлена не внаслідок переогляду та погіршення його стану після встановлення ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а саме внаслідок набуття нових захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, отже Міністерством оборони України первинно призначено позивачу одноразову грошову допомогу, виходячи з дати, коли ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІІ групи вперше, а саме в 2015 році, у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. В той же час відповідачем проігноровано той факт, що саме інвалідність ІІІ групи в 2025 році була встановлена позивачу внаслідок захворювань, пов`язаних з захистом Батьківщини, з зовсім інших підстав ніж в 2015 році - травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби і дата набуття інвалідності є 02.03.2025 року, а не внаслідок переогляду за травми отримані в 2015 році. 21.09.2016 року позивач повторно був оглянутий медико-соціальною експертною комісією та його не визнано інвалідом, у зв`язку з чим він перестав бути інвалідом. Під час оцінювання 27.03.2025 року, позивачу з 02.03.2025 року встановлено інвалідність ІІІ групи до 02.03.2026 року, причина інвалідності: поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров`я, одержані під час захисту Батьківщини, ТАК, пов`язано із захистом Батьківщини, основний діагноз: наслідки травм декількох ділянок тіла, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №231/25/805/ В від 27.03.2025 року. Отже, з підстав травми, поранення ТАК, пов`язаної з захистом Батьківщини, огляд особи з інвалідністю з указаних підстав проводився вперше. Таким чином, у даному випадку відбулося нове встановлення позивачу інвалідності. Встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з 27.08.2015 року та після огляду з 02.03.2025 року відбулося з різних підстав та внаслідок різних незалежних одна від одної подій. Травма, поранення отримані у 2023 році та під час подальшого проходження військової служби не пов`язані з попереднім ушкодженням здоров`я, яке було підставою для встановлення первинної групи інвалідності та яка була припинена у зв`язку невизнанням інвалідом. Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду/оцінювання та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності. Вказане свідчить про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, поранення ТАК, пов`язаної з захистом Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, тобто у 2025 році. Нарахування та виплата у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності, після первинного встановлення інвалідності, може мати місце лише у разі встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних. Отже, Міністерством оборони України неправомірно відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у 2025 році, з огляду на що наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформленого п. 8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 25.09.2025 року за №91/в.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2026 року зазначена вище справа розподілена та передана судді Пруднику С.В.
05.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду. Витребувано у у Міністерства оборони України засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України: копію рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформленого п. 8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 25.09.2025 року за №91/в; копії усіх письмових доказів, які слугували підставою задля прийняття рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформленого п. 8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 25.09.2025 року за №91/в. Судом зобов`язано витребувані судом докази слід подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (inbox@adm.dp.court.gov.ua; inboxdoas@adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 29.05.2026 року. Судом попереджено Міністерство оборони України про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
21.05.2026 року від Міністерства оборони України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог.
В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у заявленому розмірі відсутні, оскільки Міністерством оборони України вже було виконано соціальні зобов`язання перед позивачем у зв`язку із первинним встановленням йому ІІІ групи інвалідності у 2015 році, за що останньому було призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 182 700 грн. Відповідач вказав, що у подальшому, після повторного встановлення позивачу у 2025 році ІІІ групи інвалідності за наслідками мінно-вибухової травми, отриманої у 2023 році, підстав для призначення нової одноразової грошової допомоги у повному розмірі немає, оскільки відповідно до абзацу першого пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі встановлення під час наступного огляду вищої групи інвалідності або зміни її причинного зв`язку, що дає право на отримання допомоги у більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум, у тому числі у випадках різних, не пов`язаних між собою захворювань, поранень, травм. За твердженням відповідача, нове встановлення інвалідності позивачу не є самостійною підставою для здійснення повторної виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, а має розглядатися виключно як зміна обставин, що впливають на право особи на отримання допомоги з урахуванням раніше виплачених коштів. Також відповідач зазначив, що медичні документи позивача підтверджують наявність сукупних наслідків декількох травм, у тому числі поранення, отриманого у 2014 році, за яке позивачу вже було здійснено виплату одноразової грошової допомоги. На думку Міністерства оборони України, обмеження життєдіяльності позивача, що стали підставою для встановлення інвалідності у 2025 році, мають кумулятивний характер та пов`язані не лише із травмою 2023 року. Крім того, відповідач послався на правові висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 16-3 Закону №2011-XII та зазначив, що у випадку здійснення доплати до розміру одноразової грошової допомоги має застосовуватися прожитковий мінімум, який діяв на 1 січня календарного року, коли інвалідність було встановлено вперше, тобто у 2015 році, а не показник станом на 2025 рік. З огляду на викладене відповідач вважає, що рішення Комісії Міністерства оборони України, оформлене пунктом 8 протоколу засідання від 25.09.2025 року №91/в, яким позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, є правомірним та прийнятим у межах повноважень, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
У відповідності до вимог ст. 165 КАС України пояснення від третьої особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо позову або відзиву до суду не надходили.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, старший лейтенант у відставці ОСОБА_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України та у період проходження військової служби отримував ушкодження здоров`я, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини.
Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії №430019 від 22.12.2015 року, позивачу вперше з 27.08.2015 року встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої визначено травму, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби.
У зв`язку із встановленням зазначеної інвалідності позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 182 700 грн.
Разом з тим, 21.09.2016 року за результатами повторного огляду медико-соціальною експертною комісією позивача не визнано особою з інвалідністю, у зв`язку із чим раніше встановлений статус особи з інвалідністю було припинено.
Судом також встановлено, що у подальшому, під час проходження військової служби, а саме 01.01.2023 року, позивач отримав травму (поранення) під час виконання бойового завдання у районі проведення бойових дій на території Донецької області.
Згідно з довідкою про обставини травми від 24.02.2023 року №1220 та довідкою військово-лікарської комісії №587 від 28.04.2023 року, отримані позивачем травми пов`язані із захистом Батьківщини.
За результатами оцінювання повсякденного функціонування особи експертною командою прийнято рішення, оформлене витягом №231/25/805/В від 27.03.2025 року, яким позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 02.03.2025 року.
При цьому зазначеним рішенням визначено нову причину інвалідності - поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання або інші ушкодження здоров`я, одержані під час захисту Батьківщини, із зазначенням, що таке поранення пов`язане із захистом Батьківщини.
Крім того, у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №231/26/956/В від 26.03.2026 року підтверджено продовження позивачу ІІІ групи інвалідності до 01.04.2029 року, а також збережено причинний зв`язок інвалідності - поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини.
З метою отримання одноразової грошової допомоги позивач через Металургійно-Довгинцівський об`єднаний районний у місті Кривий ІНФОРМАЦІЯ_2 31.03.2025 року звернувся до Міністерства оборони України із відповідною заявою, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними із захистом Батьківщини, як особі ІІІ групи інвалідності.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.06.2025 року №7/20920/10 на адресу директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомлено, що відповідно до пункту 23 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (зі змінами), подається висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 , який з 02.03.2025 визнаний особою з інвалідністю III групи, до якого додаються документи. Командування вважає, що ОСОБА_4 має право на отримання зазначеної грошової допомоги в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2015) з урахуванням отриманої одноразової грошової допомоги в сумі 182 700 грн. 00 коп. Додаток: на 26 арк. 1. Заява на 1 арк. 2. Згода на обробку персональних даних на 2 арк. 3. Копія довідки МСЕК про встановлення 430019 від 27.08.2015 - на 1 арк. інвалідності серія 12AAA № 4. Копія витягу з рішення експертної команди про встановлення інвалідності № 231/25/805/P - на 4 арк. 5. Копія свідоцтва про хворобу на 3 арк. 6. Копія довідки про причини та обставини поранення (травми, контузії, каліцтва) - на 3 арк. 7. Витяг з наказу про виключення зі списків особового складу на 2 арк. 8. Довідка про безпосередню участь в бойових діях на 1 арк. 9. Довідка про проходження військової служби на 1 арк. 10. Копія паспорта, ІНН - на 3 арк. 11. копія послужного списку - на 5 арк.
Як убачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.09.2025 року №91/в, Комісією прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги старшому лейтенанту у відставці ОСОБА_1 .
Підставою для відмови зазначено те, що позивачу 27.08.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, за яку йому вже виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 182 700 грн.
При цьому Комісія виходила з положень пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та дійшла висновку, що встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з іншою причиною – пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, не дає йому права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки група інвалідності не була підвищена.
Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги стало посилання відповідача на те, що зажаючи, що ОСОБА_1 в 2024 році під час переогляду вищу групу інвалідності не встановлено, а зміна її причинного зв`язку не дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, він не має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Одноразову грошову допомогу у зв`язку з установленням III групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби виплачено в сумі 182 700 (Сто вісімдесят дві тисячі сімсот) грн. 00 коп., на підставі довідки МСЕК серія 12 AAA № 430019 від 27.08.2015.
При цьому, відповідач у спірному рішенні послався на те, що відповідно пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якщо після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Суд зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
За змістом пункту 4 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п. “б” ч. 1 ст. 16-2 Закону “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції, яка діяла на момент встановлення позивачу інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону). 
Згідно ч. 4, 10 ст. 16-3 Закону “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв). 
У разі встановлення більшого ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках чи зміни його причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (крім випадків поранення, травми, контузії, каліцтва, отриманих у різний період часу, за якими виплата допомоги здійснюється окремо, без урахування раніше виплачених сум). 
У разі якщо під час первинного огляду було встановлено ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках, а під час наступного огляду (переогляду) встановлено інвалідність, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Відповідно до ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 17 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Вказане свідчить про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, поранення ТАК, пов`язаної з захистом Батьківщини, у розмірі 250- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, тобто у 2025 році. 
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2025 року у справі №600/2895/24 та постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 року у справі №160/9965/25.
Суд зазначає, що положення частини четвертої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» застосовуються у випадках, коли має місце саме наступний огляд (переогляд) після первинного встановлення інвалідності, за результатами якого змінюється група інвалідності або причинний зв`язок та виникає право на отримання більшої виплати.
Разом з тим, у спірних правовідносинах відсутній факт продовження чи перегляду раніше встановленої інвалідності.
Як встановлено судом, інвалідність, встановлена позивачу у 2015 році, була припинена у 2016 році у зв`язку з невизнанням його особою з інвалідністю.
Лише у 2025 році, після отримання нового поранення під час захисту Батьківщини, позивачу вперше встановлено інвалідність саме за новою причиною – пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Таким чином, встановлення інвалідності у 2025 році не є зміною причинного зв`язку раніше встановленої інвалідності, а є встановленням нової інвалідності, яка виникла внаслідок іншого ушкодження здоров`я та іншої події.
Застосування відповідачем положень статті 16-3 Закону у спосіб, який фактично позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із новим випадком інвалідності, суперечить меті та змісту соціальних гарантій, передбачених законодавством.
Суд зауважує, що положення пункту 4 статті 16-3 Закону №2011 стосуються питання виплати одноразової грошової допомоги через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.
Приписи Закону №2011 та №975 не передбачають, що отримання особою одного ушкодження здоров`я впливає на питання призначення їй одноразової грошової допомоги через отримання іншого (другого) ушкодження здоров`я, адже такі ушкодження є різними і кожне з них є самостійною підставою для отримання одноразової грошової допомоги.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 19 вересня 2022 року у справі № 240/8578/20 та від 26 квітня 2023 року у справі № 520/12925/2020.
Отже, висновок відповідача про відсутність у позивача права на призначення одноразової грошової допомоги лише з підстав отримання ним аналогічної виплати у 2015 році є помилковим, оскільки ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.
За таких обставин суд доходить висновку, що рішення Комісії Міністерства оборони України, оформлене пунктом 8 протоколу засідання від 25.09.2025 року №91/в, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Враховуючи те, що позивачем підтверджено наявність усіх передбачених законом умов для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2025 у відповідності до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за №975.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні докази понесення ним інших судових втрат, жодні судові витрати не належать розподілу та стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформленого п. 8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 25.09.2025 року за №91/в.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , як військовослужбовцю з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2025 у відповідності до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 року №2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року за №975.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник