Справа № 686/19838/25
Провадження № 2/686/2266/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 липня 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: 
головуючого судді Чевилюк З.А.,
за участі секретаря Томашівської А.Т.
представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Хмельницька районна державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного не проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .
Померлий ОСОБА_4 був батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження.
На день смерті за адресою АДРЕСА_1 , було зареєстровано троє людей, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Однак, ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою більше 10-15 років.
Звернення до суду обумовлено необхідністю оформлення спадщини після смерті батька.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задоволити. Представник відповідача заперечила позовні вимоги та просила відмовити у їх задоволені; подала письмовий відзив на позов. Вказала, що відповідачка, так як і позивач являються спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Тобто вони є рідними дітьми померлого ОСОБА_4 . Їх батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17.02.2021 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до державної районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказана заява зареєстрована під №130. На підставі вказаної заяви заведена спадкова справа №42-2021. 12.03.2021 року заяву про прийняття спадщини також написав позивач ОСОБА_2 . Вказана заява долучена до матеріалів спадкової справи та зареєстрована за №185.Як вбачається із матеріалів спадкової справи сторонам видані свідоцтвапро право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті батька,тобто житловий будинок в АДРЕСА_1 та на земельні ділянки (паї). Відповідач дійсно не проживає постійно у вказаному будинковолодінні, оскільки постійно проживає разом із своїм чоловіком у с. Пирогівці, Хмельницького району. За життя батька, вона постійно навідувалась за місцем проживання своїх батьків, там де виросла, як вона так і її брат ОСОБА_2 . Допомагала по господарству, доглядала батька. Між собою сторони постійно підтримували зв`язок іспілкування. Крім того, батько не задовго до смерті проживав разом із донькою у с.Пирогівці, оскільки позивач його сильно побив і останній не ходів і боявся повертатись назад у с. Копистин. Вказаний факт підтверджується Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 01.07.2019 року, на підставі якої, позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який є батьком учасників процесу, що підтверджується копіями відповідних свідоцтва про смерть та народження.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, про прийняття якої із заявами звернулись учасники справи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Як вбачається із матеріалів спадкової справи сторонам видані свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті батька,тобто житловий будинок в АДРЕСА_1 та на земельні ділянки (паї).
За твердженням представника відповідача, відповідач дійсно не проживає постійно у вказаному будинковолодінні, оскільки постійно проживає разом із своїм чоловіком у с. Пирогівці, Хмельницького району. За життя батька, вона постійно навідувалась за місцем проживання своїх батьків, там де виросла, як вона так і її брат ОСОБА_2 . Допомагала по господарству, доглядала батька. Між собою сторони постійно підтримували зв`язок іспілкування. Крім того, батько незадовго до смерті проживав разом із донькою у с.Пирогівці, оскільки позивач його сильно побив і останній не ходів і боявся повертатись назад у с. Копистин. Вказаний факт підтверджується Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 01.07.2019 року, на підставі якої, позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому кредитор вправі обрати спосіб захисту, що наданий йому законом, на власний розсуд.
За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.
Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявності фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрації місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15, від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19.
Практика правозастосування частини третьої статті 1268 ЦК України є сталою.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.(Постанова Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19).
Враховуючи викладене, суд знаходить заявлений спосіб захисту не ефективним, а порушення прав позивача є недоведеним в установленому порядку.В задоволені позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 10, 264,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволені позову про встановлення факту постійного не проживання ОСОБА_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 . 
Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дати проголошення рішення або отримання його копії у випадку відсутності особи під час його проголошення. 
Повний текст рішення виготовлено 21 липня 2026 року.

Головуючий суддя: З.А.Чевилюк