ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 р. 	Справа № 520/17065/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 (головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В.) у справі №520/17065/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернуся з позовом, в якому просив суд: 
визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2010 безперервно;
зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2010 безперервно.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 року задоволено частково позов. 
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 12.06.2025 №6676/03-16 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити повторний розгляд заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 03.06.2025, з урахуванням висновків суду у цій справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
ГУ ПФУ в Херсонській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення останнім норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи, просило скасувати таке рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що періоди здійснення підприємницькою діяльності з 01.01.2004 по 31.12.10 зараховано виключно згідно з даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб.
Зазначає, що оскільки всі періоди, які зазначені в системі такого обліку зараховані, підстави для перерахунку пенсії у позивача відсутні. 
Вказує, що при розрахунку страхового стажу та обчисленні розміру пенсії пенсійним органом не було порушення прав позивача.
Вважає, що рішення пенсійного органу про відмову в перерахунку пенсії є правомірним та таким, що прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність доводів скаржника, просив відмовити у її задоволенні, залишивши рішення суду без змін.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., П`янова Я.В.
У зв`язку з відпусткою судді П`янової Я.В., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Присяжнюк О.В., Бегунц А.О.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та з 25.05.2018 отримує пенсію за віком.
03.06.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про перерахунок пенсії, зокрема, врахування заробітної плати із 01.07.2000 до 31.05.2018 та стажу з 01.01.2004 по 31.05.2018 безперервно.
За принципом екстериторіальності заяву позивача для розгляду направлено до ГУ ПФУ в Херсонській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 12.06.2025 №6676/03-16 відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок пенсії позивача. 
Згідно вказаного рішення, за індивідуальними даними про застраховану особу на ОСОБА_1 наявна інформація про нараховані суми доходу за період починаючи з 2004 року зі сплатою страхових внесків, який зараховано до страхового стажу та заробітної плати при первинному призначені. Інші дані по даному платнику податків відсутні. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 26 років 04 місяців 24 дні (враховані всі періоди). Оскільки всі періоди зараховані, підстави для перерахунку пенсії відсутні. За таких обставин відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії «Зміни виду розрахунку» відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Позивач, вважаючи свої права порушеними, внаслідок не зарахування пенсійним органом до страхового стажу періодів провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2010 безперервно, звернувся з позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення відповідача від 12.06.2025 №6676/03-16 про відмову в перерахунку пенсії позивачу та покладення на відповідача обов`язку повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії позивача від 03.06.2025.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з ч.1 ст.24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
За приписами ч.4 ст.24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. 
Відповідно до п.п. "а", "б" ст.3 Закону України “Про пенсійне забезпечення” право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України; особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно зі ст.56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію фізичній особі-підприємцю є наявність стажу роботи, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Розділом XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (п.3.1.) визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються, зокрема, періоди: 
1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1).
За п.2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За приписами п.4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.1 Указу Президента України №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 (який був чинний на момент здійснення позивачем підприємницької діяльності та втратив чинність 01.01.2012) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.
Згідно з п.2 вищевказаного Указу Президента України суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком, шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.
Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.
У разі коли фізична особа - суб`єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.
У разі коли платник єдиного податку здійснює підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у підприємницькій діяльності членів його сім`ї, ставка єдиного податку збільшується на 50% за кожну особу.
Згідно з Інструкцією про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів від 06 вересня 1996 року № 11-1 (далі по тексту - Інструкція №11-1) (втратила чинність на підставі Постанови Пенсійного фонду №1-1 ( z0118-11 ) від 13.01.2011) платниками зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування є як фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, так і ті, які її не використовують (п. 2.1, 2.2, 2.7 Інструкції № 11-1).
Відповідно до п.4.3 Розділу 4 Інструкції № 11-1 для платників збору, визначених у підпунктах 2.2, 2.4, ставка збору складає 32 відсотки фактичних витрат на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат, виходячи із тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладанню податком на доходи фізичних осіб (прибутковим податком з громадян). До цих витрат не відносяться витрати на оплату виконаних робіт (послуг) згідно з цивільно-правовими договорами, виплату доходів у вигляді дивідендів, процентів тощо, а також інші витрати, які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 4.7 Інструкції №11-1 для платників, визначених у п.2.7 Інструкції, встановлено ставку збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яку обчислено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.
Зважаючи на вказані вище положення Інструкції №11-1, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності був наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України згідно із законодавством України.
Судом встановлено, що за інформацією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.06.2003
Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5, діяльність позивача як фізичної особи-підприємця обліковувалась з 01.01.2004 до 31.05.2018.
Щодо зарахування до страхового стажу період з 01.01.2004 до 31.12.2010 у повному безперервному обсязі, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що повний місяць до страхового стажу зараховується за умови сплати мінімального страхового внеску.
Відповідно до приписів ч.3 ст.24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. 
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. 
У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за відповідною формулою.
За приписами розділу 15 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затвердженої постановою Пенсійного Фонду України від 19.12.2003 №21-1, застрахована особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та бажає зарахувати неповний місяць роботи до страхового стажу як повний місяць, подає до органів Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії заяву згідно з додатком 28 цієї Інструкції.
Працівник відділу надходження доходів на підставі даних персоніфікованого обліку про періоди, за які застрахована особа бажає здійснити доплату у сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, складає повідомлення-розрахунок згідно з додатком 29 цієї Інструкції.
Застрахована особа здійснює доплату в сумі, зазначеній у повідомленні-розрахунку, протягом 10 календарних днів з дня його отримання.
Про сплату коштів відділ надходження доходів повідомляє відділ персоніфікованого обліку в день їх надходження на поточний рахунок органів Пенсійного фонду.
Особи, які здійснюють доплату до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок, формують і подають до органів Пенсійного фонду України самі за себе відомості про суми доплати відповідно до частини третьої статті 24 Закону згідно з додатком 30 до цієї Інструкції.
Так, до страхового стажу для призначення позивачу пенсії відповідачем включено наступні періоди ведення ним підприємницької діяльності:
- з 01.01.2004 до 31.12.2004 (7 місяців 22 дні);
- з 01.01.2005 до 31.12.2005 (4 місяці 29 днів);
- з 01.01.2006 до 31.12.2006 (4 місяці 5 днів);
- з 01.01.2007 до 31.12.2007 (3 місяці 11 днів);
- з 01.01.2008 до 31.12.2008 (2 місяці 22 дні);
- з 01.01.2009 до 31.12.2009 (4 місяці 25 днів);
- з 01.01.2010 до 31.12.2010 (7 місяців 6 днів).
Разом з цим, індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 підтверджено сплату позивачем страхових внесків у 2004 році (12 місяців), у 2005 році (9 місяців, окрім лютого, березня, квітня), у 2006 році (12 місяців), у 2007 році (12 місяців), у 2008 році (12 місяців), у 2009 році (12 місяців), у 2010 році (12 місяців).
За змістом листа Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 26.01.2006 №487 «Про порядок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України підприємцями - платниками фіксованого податку» відповідно до Закону України від 09.07.2003 за №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон) фізичні особи - підприємці, які обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований та єдиний податки), за себе та членів своїх сімей повинні сплачувати внески у фіксованому розмірі. Фіксований розмір страхових внесків приймається окремим законом. Протягом 2004 року розмір фіксованого пенсійного внеску так і не був встановлений. З 1 квітня 2005 року до сьогоднішнього дня розмір фіксованого пенсійного внеску також не встановлено, тому пенсійні внески за себе фізичні особи можуть сплачувати у складі фіксованого податку. Водночас зазначаємо, що частина коштів, що надходить від фіксованого податку, на сьогодні не забезпечує мінімального страхового внеску, що безпосередньо впливає на обчислення страхового стажу фізичним особам - суб`єктам підприємницької діяльності у повному розмірі. Тому, за бажанням, ці суб`єкти мають право здійснити доплату до мінімального страхового внеску. З 1 січня до 1 квітня 2005 року діяв порядок сплати єдиного та фіксованого податків та страхових внесків до фондів, встановлений Законом України від 23.12.2004 р. №2285-IV (2285-15) "Про Державний бюджет України на 2005 рік". Для підприємців - фізичних осіб, які обрали особливий режим оподаткування, у цей період було встановлено фіксований розмір пенсійного внеску за себе і членів своєї сім`ї, який дорівнював розміру мінімального страхового внеску (262 грн х 0,32 = 83,84 грн).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що дані форми ОК-5 підтверджують сплату позивачем страхових внесків у 2004 році, у 2005 році (за винятком лютого-квітня) та у 2006 році у розмірах, що перевищує мінімальний, відтак, відсутні підстави для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача місяців у спірному періоді (за які належним чином були сплачені страхові внески). 
Щодо страхових внесків за 2007 - 2010 роки.
Відповідно до ст.92 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», у 2007 році розмір збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, визначений в абзацах другому, четвертому стосовно об`єкта оподаткування для інших працівників підприємств, установ і організацій, які використовують працю найманих працівників із числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, абзаці п`ятому стосовно об`єкта оподаткування для інших працівників підприємств, установ і організацій, де працюють інваліди, пункту 1, пунктах 2 і 3 статті 4 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", становить 33,2 відсотка.
Статтею 76 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» установлено, що з 1 січня 2007 року розмір мінімальної заробітної плати 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень та з 1 жовтня 2007 року - 460 гривень.
Статтею 59 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» установлено, що з 1 січня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати 515 гривень, з 1 квітня 2008 року - 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605 гривень на місяць.
Так, у листі Пенсійного фонду України від 09.01.2007 №374/03-20 «Щодо сплати страхових внесків до ПФУ» зазначено, що мінімальний страховий внесок у 2007 році розраховується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої ст. 76 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", а саме: з 1 січня 2007 року - 400 грн. на місяць; з 1 липня 2007 року - 420 грн. на місяць; з 1 грудня 2007 року - 450 грн. на місяць із застосуванням ставки 33,2 відсотка.
Отже, мінімальний страховий внесок становив: з 1 січня 2007 року – 132,8 грн. на місяць; з 1 липня 2007 року – 139,44 грн. на місяць; з 1 грудня 2007 року – 149,4 грн. на місяць
Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 08.01.2008 за №120/03-20 «Щодо сплати страхових внесків до ПФУ» мінімальний страховий внесок у 2008 році розраховується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленою ст.59 розділу I Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", а саме: з 1 січня 2008 року - 515 грн. на місяць; з 1 квітня 2008 року - 525 грн. на місяць; з 1 жовтня 2008 року - 545 грн.. на місяць; з 1 грудня 2008 року - 605 грн. на місяць із застосуванням ставки 33,2 відсотка.
Отже, мінімальний страховий внесок становив: з 1 січня 2008 року - 170,98 грн. на місяць; з 1 квітня 2008 року – 174,3 грн. на місяць; з 1 жовтня 2008 року – 180,9 грн.. на місяць; з 1 грудня 2008 року – 200,86 грн. на місяць.
Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 16.03.2009 за №4323/03-30, мінімальний страховий внесок визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік". Так, у 2009 році мінімальний страховий внесок становить: за кожний місяць з 1 січня - 200,86 грн, з 1 квітня - 207,50 грн., з 1 липня - 209,16 грн., з 1 жовтня - 215,80 грн., з 1 грудня - 222,11 грн.
Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 21.07.2010 №12589/03-20, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році, мінімальний страховий внесок для зазначених осіб становить у: - липні - вересні - 294,32 грн.; - жовтні - листопаді - 301,12 грн.; - грудні - 306,10 грн.
За індивідуальними відомостями форми ОК-5 у період з 2007 до 2010 року позивачу повний місяць, виходячи з розмірів сплачених страхових внесків, зараховувався у травні-червні 2009 року та з липня 2010 року.
Щодо інших періодів, позивачу були зараховано стаж, виходячи з розміру фактично сплачених страхових внесків.
Водночас, матеріали справи не місять доказів доплати позивачем страхових внесків за спірні періоди.
Проте колегія суддів бере до уваги принцип найбільш сприятливого для особи тлумачення норм у сфері соціального забезпечення, відповідно до якого сумніви щодо достатності доказів сплати страхових внесків не можуть тлумачитися на шкоду позивачу, особливо за відсутності можливості отримання відповідних підтверджуючих документів з об`єктивних причин.
Колегія суддів зазначає, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, однак не виключно такими даними. Належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, є документи про сплату страхових внесків, в тому числі інформація Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності). 
Відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб сама по собі не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів зайняття позивачем підприємницькою діяльністю, оскільки визначальним у такому випадку є сукупність доказів, що підтверджують здійснення діяльності та виконання обов`язку зі сплати платежів.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення пенсійним органом дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо періодів здійснення позивачем підприємницької діяльності, які б викликали в нього сумнів під час розгляду поданої позивачем заяви про перерахунок пенсії.
Зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 12.06.2025 №6676/03-16 про відмову в перерахунку пенсії позивачу встановлено, що пенсійним органом не зазначено, які саме документи слід додати позивачу з метою зарахування спірних періодів до страхового стажу та здійснення перерахунку пенсії.
Пунктом 3.3. Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає роз`яснення особам з питань призначення та виплати пенсій; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб в установленому порядку. 
Водночас рішення за результатами розгляду заяви приймається на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Відповідно, у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу та сплати страхових внесків за оскаржуваний період страхового стажу, відповідач, був зобов`язаний скористатись своїм правом на отримання необхідних документів або інформації безпосередньо.
За приписами ст.16 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 за №2073-ІХ принцип офіційності полягає в тому, що адміністративний орган зобов`язаний встановлювати обставини, що мають значення для вирішення справи, і за необхідності збирати для цього документи та інші докази з власної ініціативи, у тому числі без залучення особи витребувати документи та відомості, отримувати погодження та висновки.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач, приймаючи рішення від 12.06.2025 №6676/03-16 про відмову в перерахунку пенсії позивачу, не виконав свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, не скористався правом на отримання будь-яких необхідних документів або інформації та дійшов необґрунтованого висновку про загальну кількість страхового стажу позивача.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено (доказано) правомірність власного рішення, що є предметом оскарження у даній справі.
Таким чином, колегія суддів вважає правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 12.06.2025 №6676/03-16 про відмову в перерахунку пенсії позивачу та зобов`язання відповідача здійснити повторний розгляд заяви про перерахунок пенсії позивача від 03.06.2025, з урахуванням висновків суду у цій справі.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині задоволення позову без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 у справі №520/17065/25 в частині задоволення позову залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   О.В. Присяжнюк