Справа № 755/9282/26
Провадження №: 3/755/3919/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" липня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Курило А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Києва, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-?, 124 КпАП України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 25 травня 2026 року о 20 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом Hyundai, номерний знак НОМЕР_2 , рухався бульваром Івана Котляревського, 1 у місті Києві, не урахував дорожню обстановку та перед початком руху не переконався в безпечності, внаслідок чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого здійснив зіткнення з припаркованим транспортним засобом Dodge Ram, номерний знак НОМЕР_3 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди, а ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.
Окрім цього, не дочекавшись прибуття працівників поліції, ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.2.3 «б», 2.10 «а», 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість не визнав та пояснив, що 25.05.2026 року він, керуючи автомобілем Hyundai, номерний знак НОМЕР_2 , рухався бул. Івана Котляревського й відчув, що в нього погіршилося самопочуття. Через це він змушений був зупинитися за 20 метрів перед пішохідним переходом, позаду двох припаркованих автомобілів, оскільки вільних місць на майданчику для паркування не було, щоб прийняти ліки. Під час пошуку ліків у скло водійських дверей йому постукала незнайома жінка й попросила від`їхати, пояснюючи це тим, що пішохідним переходом ходять люди. Він відповів, що перехід розташований за 20 метрів попереду. На жаль, ліків він не знайшов, тому вирішив замовити їх через мобільний додаток «Tabletki.ua», оскільки так дешевше. У цей момент двері його автомобіля намагався відчинити якийсь чоловік, тож він відчинив свої двері та палицею, за допомогою якої пересувається, відігнав його. Чоловік із жінкою щось кричали, але через погіршення стану здоров`я він їх не чув, оскільки в нього підвищився тиск і почався свист у вухах, тому вирішив їхати додому, де завжди є ліки. Зазначені чоловік та жінка почали перешкоджати йому: чоловік ударив рукою в лобове скло, яке тріснуло з правого боку, а жінка почала підкладати пляшку з водою під переднє колесо. Їхня неадекватна поведінка налякала його, стан здоров`я погіршувався, тому він об`їхав їх і мав намір поїхати спочатку до поліції, щоб написати заяву про пошкодження майна, але поїхав додому, щоб прийняти ліки. Через два дні стан його здоров`я покращився, і він замінив лобове скло. Під час цієї події він ДТП не вчиняв, ні на кого не наїжджав. На прохання поліцейських надати автомобіль для огляду відмовився через незадовільне самопочуття та потребу користуватися власним автомобілем у межах місця свого проживання.
Захисник Орещенко Л.А. у судовому засіданні надала медичну довідку про стан здоров?я ОСОБА_1 та просила закрити справу стосовно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 25.05.2026 року о 20:45 він припаркувався на дорозі біля будинку № 1 на бул. Івана Котляревського, щоб розвантажити речі. Позаду нього, на місці проходу пішоходів, стояв автомобіль Hyundai, номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого сидів чоловік, який дуже агресивно зреагував на його прохання від`їхати. Останній погрожував йому палицею, намагаючись ударити по обличчю, тому він відійшов від автомобіля. Проте в цей час водій почав сперечатися з дівчиною, яка також просила його від`їхати, щоб звільнити місце для пішохідного переходу. Ця суперечка переросла в конфлікт, під час якого водій автомобіля Hyundai рушив із місця, розігнався та навмисно здійснив наїзд йому на ногу, притиснувши до його автомобіля, внаслідок чого останній також отримав пошкодження бічної частини. Після цього водій зник із місця події. 
Крім того надав відео з місця події.
Суд, заслухавши думки осіб, які взяли участь у розгляді справи, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення, матеріали ІКС ІПНП №35279, №35248 від 25.05.2026 року (довідку про результати перевірки за фактом ДТП, рапорт, протокол огляду місця ДТП, схему місця ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, довідки),- дійшов таких висновків.
Стаття 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно зі ст. 245 КпАП України, завданнями такого провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також її вирішення в точній відповідності із законом. 
Диспозицією статті 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.3 «б» Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно з п.2.10 «а» Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов?язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
З письмових пояснень ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи, вбачається, що 25.05.2026 року о 20:40 водій автомобіля Hyundai сірого кольору, номерний знак НОМЕР_2 , біля будинку № 1 на бул. Івана Котляревського здійснив умисний наїзд на неї як на пішохода, чим пошкодив її особисте майно, а саме: штани внаслідок падіння та ємність для води об`ємом 20 літрів. Крім того, вона також стала свідком події, під час якої зазначений водій здійснив наїзд на ОСОБА_3 (а.с.17).
Із дослідженої в судовому засіданні схеми місця ДТП та відеозапису наданого ОСОБА_3 для огляду, встановлено розташування транспортних засобів на проїзній частині, а також зафіксовано подію, яка призвела до ДТП, та факт наїзду на пішоходів (а. с. 16). 
Зазначені в схемі просторово-динамічні обставини дорожньо-транспортної пригоди повністю підтверджуються зафіксованими в протоколі огляду місця події механічними пошкодженнями транспортних засобів. Зокрема, автомобіль Dodge Ram, номерний знак НОМЕР_3 , має подряпини лакофарбового покриття (ЛФП) заднього бампера в лівій бічній частині, подряпини задніх лівих дверей, а також деформацію лівого дзеркала заднього виду (а. с. 12, зворотний бік). 
З довідки № 5571 від 25.05.2026 року (станом на 22:00) вбачається, що ОСОБА_3 має забій м`яких тканин лівої стопи (а. с. 9).
Аналізуючи розташування транспортних засобів на проїзній частині та характер їхніх пошкоджень, суд дійшов висновку, що ці відомості в сукупності спростовують версію водія ОСОБА_1 про те, що, залишаючи місце конфлікту, він не вчиняв ДТП і не здійснював наїзду на пішоходів.
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_1 через погане самопочуття зупинився, щоб прийняти ліки, оскільки має захворювання судин головного мозку внаслідок перенесеної важкої черепно-мозкової травми (ЧМТ) у 1985 році, яка впливає на порушення слуху, викликає підвищення тиску та сильний головний біль, суд сприймає як обраний спосіб захисту та спробу уникнути адміністративної відповідальності з огляду на таке. 
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Згідно з вимогами підпункту «б» пункту 2.9 Правил дорожнього руху (ПДР України), водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу. 
ОСОБА_1 достеменно знав про наявність у нього важкої хронічної післятравматичної енцефалопатії та лівобічної сенсорної недостатності. Сівши за кермо, він свідомо знехтував вимогами п. 2.9 «б» ПДР України щодо заборони керування транспортним засобом у хворобливому стані. 
Крім того, за наявності енцефалопатії з лімбічною/сенсорною недостатністю та лікворо-венозною гіпертензією постає питання про законність отримання водійського посвідчення. Адже згідно з чинним Наказом МОЗ України від 07.10.2022 № 1817 (який замінив застарілий Наказ № 299), особи з вираженими формами енцефалопатії, лікворною гіпертензією та стійкими неврологічними дефектами (зокрема, сенсорною недостатністю після трепанації) мають прямі медичні протипоказання до керування транспортними засобами.
Також суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про залишення місця події у стані крайньої необхідності (відповідно до ст.18 КпАП України), через погіршення стану свого здоров?я та загрозою виникнення інсульту, гіпертонічного кризу через високий тиск та сильний головний біль. 
Суд зазначає, що стан крайньої необхідності виключає адміністративну відповідальність лише у разі, якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. У цьому випадку ОСОБА_1 залишив на проїжджій частині в безпорадному стані збитих пішоходів, чиє життя та здоров`я могло перебувати під безпосередньою загрозою. Натомість матеріали справи не містять доказів наявності у водія на момент пригоди стану, який би загрожував його негайною смертю або через який він фізично втратив контроль над транспортним засобом, а отже, його дії не можуть бути кваліфіковані як крайня необхідність.
За таких обставин суд дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-?, 124 КпАП України.
Визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд, відповідно до вимог ст.33 КпАП України, враховує характер вчинених правопорушень, які свідчать про грубе та свідоме нехтування засадами безпеки дорожнього руху. Суд звертає увагу на те, що зазначені правопорушення призвели до суспільно небезпечних наслідків, а саме: наїзду на пішоходів (громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), заподіяння їм тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин стопи, пошкодження майна потерпілих, а також спричинення механічних пошкоджень транспортному засобу Dodge Ram. 
Подальшу поведінку ОСОБА_1 , який після вчинення наїзду не зупинив транспортний засіб, не надав першої домедичної допомоги потерпілим, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та приховав автомобіль, суд розцінює як обставини, що істотно підвищують ступінь його вини.
Ураховуючи особу ОСОБА_1 , який не визнав вини й не вчинив жодних дій для відшкодування завданої шкоди, а також зважаючи на відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, суд вважає, що застосування штрафу буде недостатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень. 
Згідно з ч.2 ст.36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з-поміж вчинених. 
При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст.33, 252 КпАП України, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини й наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з-поміж вчинених (а саме за ст. 122-? КпАП України), у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Окрім цього, згідно зі ст.40-? КпАП України, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, у розмірі, визначеному ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
За таких обставин, керуючись ст.ст.23, 33, 34, 35, 36, 40-?, 122-?, 124, 245, 251, 252, 283-285, 289, 294, 307, 308 КпАП України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати  ОСОБА_1  винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-?, 124 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення, із застосуванням ч.2 ст.36 КпАП України, за більш серйозне правопорушення з-поміж вчинених у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки.

Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.
Строк пред`явлення постанови до виконання становить три місяці з дня набрання нею законної сили. У разі оскарження постанови перебіг строку давності звернення до виконання зупиняється до розгляду апеляційної скарги.

Суддя         Андрій КУРИЛО