КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/4807/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Топ Трак Таерс" (25006, м. Кропивницький, вул. Шевченка, 15, кв. 16, код ЄДРПОУ 42454307)
відповідач: Кропивницька митниця (25030, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Лавандова, 27Б, код ЄДРПОУ ВП 44005668)
про визнання протиправним та скасування рішення, - 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Топ Трак Таерс" (надалі - ТОВ "Топ Трак Таерс"), через адвоката Іванова О.В., звернулося до суду з позовом до Кропивницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА901000/2025/000054/2 від 30.05.2025 року. 
Позов мотивовано тим, що ТОВ "Топ Трак Таерс" придбало у Unicoin Rubber (Qingdao) Co., Ltd (Китай) товар - нові пневматичні гумові шини для вантажного автомобіля в асортименті торгівельної марки "Unicoin". При митному оформленні товару його митну вартість було задекларовано за основним методом – за ціною договору на рівні 32288 дол. США. Для митного оформлення декларант подав усі необхідні супровідні документи, які підтверджували вартість імпортованого товару. Однак відповідач прийняв рішення №UА901000/2025/000054/2 від 30.05.2025 року про її коригування на підставі статті 64 МК України за другорядним (резервним) методом. Стверджуючи про безпідставність сумнівів відповідача щодо правильності визначення митної вартості товару, представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати спірне рішення про коригування митної вартості товарів. 
Ухвалою судді від 18.07.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що подані до митного оформлення документи не містили всіх відомостей, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, тому декларанту повідомлено про необхідність подання документів на підтвердження заявлених митних вартостей товарів. Оскільки декларант такі документи не надав, тому митний орган, враховуючи встановлену статтею 57 Митного кодексу України послідовність застосування методів визначення митної вартості, визначив митну вартість згідно статті 64 Митного кодексу України за резервним методом на мінімальних рівнях із можливих альтернатив, що ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товарів на рівні 3,01 дол. США / кг. Для визначення митної вартості товару митний орган використав відомості з митної декларації №25№UA500110003780U2 від 19.05.2025 року, а спірному рішенні помилково зазначено інший (невірний) номер митної декларації. Доводячи правомірність спірного рішення, представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити. 
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позову. Зазначив про те, що відповідач не довів законність застосування ним другорядного методу визначення митної вартості товару. 
Правом подання заперечень відповідач не скористався. 
Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.
ТОВ "Топ Трак Таерс" з 07.09.2018 року зареєстроване як юридична особа, основним видом його економічної діяльності є оптова торгівля деталями та приладами для автотранспортних засобів. Позивач є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності. 
Між продавцем Unicoin Rubber (Qingdao) Co., Ltd (Китай) та покупцем ТОВ "Топ Трак Таерс" укладено зовнішньоекономічний контракт №UR8 від 02.09.2024 року про поставку товару - вантажних шин в кількості, за цінами і на умовах, викладених в цьому договорі та інвойсі. 
На виконання цього договору продавець надав покупцеві інвойс №UR10 від 06.03.2025 року на загальну суму 32288 дол. США, з яких: вантажні шини 385/65R22.5 24 Unicoin R-201 у кількості 40 шт. за 153 дол. США за од., загальною вартістю 6120 дол. США.; вантажні шини 385/65R22.5 24 Unicoin Т-808 у кількості 156 шт. за 153 дол. США за од., загальною вартістю 23868 дол. США.; фракт 1 х 40НС - 2300 дол. США. 
З метою митного оформлення вказаних товарів представник декларанта ТОВ "Топ Трак Таерс" - ПП "Брокбізнес-Плюс" - 30.05.2025 року подав до Кропивницької митниці митну декларацію, у графі 31 якої вказано товар: "Нові пневматичні гумові шини марки Unicoin, для вантажних авто протектор радіальний: 385/65R22.5 24 РR R-201 164 К шина вантажна - 40 шт., індекс навантаження 164, індекс швидкості К посадочний діаметр 22, 5; 385/65R22.5 24 24 РR Т-808 164 К шина вантажна - 156 шт., індекс навантаження 164, індекс швидкості К посадочний діаметр 22, 5; Торговельна марка: Unicoin. Виробник: Unicoin Rubber (Qingdao) Co., Ltd. Країна виробництва: СN". Код товару за УКТ ЗЕД – 4011209000 (графа 33). Митна вартість товару визначена за основним методом у розмірі 32288 доларів США (графа 42). Вказана митна декларація була зареєстрована за №25UA901020004049U1. 
Одночасно декларант подав супровідні документи, зокрема: контракт №UR8 від 02.09.2024 року та інвойс №UR10 від 06.03.2025 року. 
За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів у митного органу виник сумнів щодо достовірності поданих декларантом відомостей щодо ціни товару, тому митний орган надіслав повідомлення від 30.05.2025 року, а якому запропонував позивачу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. 
У відповідь декларант надіслав до митного органу лист від 30.05.2025 року, в якому зазначив, що інші документи щодо визначення митної вартості відсутні. 
Кропивницька митниця 30.05.2025 року прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА901000/2025/000054/2, яким митну вартість придбаних позивачем товарів визначено за резервним методом на рівні 43067, 08 дол. США (219,73 дол. США за одиницю). 
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.. 
Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки. 
Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. 
Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. 
Декларант, який заявляє митну вартість товару, має право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
При цьому відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Частинами 5, 6 статті 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. 
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. 
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту письмову інформацію про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності; 7) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю. 
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. 
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно з частинами 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування регламентовані главою 9 МК України. 
Частинами 1, 2, 3, 4 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. 
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. 
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частинами 5, 6, 7 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. 
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. 
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта.
Частиною 8 статті 57 МК України передбачено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частинами 2, 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. 
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). 
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Згідно з частинами 3, 4 статті 64 МК України митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості. 
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод. 
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, у Графі 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Отже чинним законодавством чітко врегульовано, що застосування другорядних методів, до яких віднесено і резервний, здійснюється лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, та виключно після процедури консультацій між митним органом та декларантом, в ході яких декларант обґрунтовує неможливість застосування основного та наступних методів.
Суд установив, що Кропивницька митниця за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару не визнала митну вартість, заявлену декларантом за основним методом - за ціною договору (контракту), та прийняла спірне рішення №UА901000/2025/000054/2 від 30.05.2025 року про її коригування, визначивши митну вартість відповідно до статті 64 МК України за другорядним (резервним) методом.
Зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів №UА901000/2025/000054/2 від 30.05.2025 року вбачається, що митним органом зроблено висновок про те, що подані декларантом до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті ці товари. Проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару "Нові пневматичні гумові шини, для вантажних автомобілів протектор радіальний, країна виробництва Китай, торгівельної марки Unicoin" з рівнем митної вартості товарів за кодами згідно УКТ ЗЕД 4011209000, та виявлено, що заявлені рівні митної вартості товарів нижчі, ніж вартості та їх рівні по митним оформленням, проведеним митницями України в митному режимі "імпорт". Відповідно до статей 54, 55 МК України та на підставі інформації, яка міститься в ПІК "Інспектор", враховуючи встановлену статтею 57 МК України послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товарів визначено згідно статті 64 МК України за резервним методом, що ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом вартості товарів, на рівні 3,01 дол. США за кг. Загальна вартість партії товару становитиме 43067,08 дол. США. Для визначення митної вартості використані відомості з МД від 19.05.2025 року №24UA800110/2025/003780 щодо такого товару "Шини гумові пневматичні, нові, для автобусів і вантажних автомобілів з індексом навантаження більш як 121. Шини розміром 385/65R22.5" експортовано в Україну на адресу юридичної особи, країна виробництва та походження Китай, МВВ 6, вага нетто - 14738,60 кг, торгівельна марка - Unicoin, виробник - Unicoin Rubber (Qingdao) Co., Ltd". 
Суд зазначає, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати та довести законність свого рішення. Таке рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. 
У ході судового розгляду справи відповідач не довів суду наявність застережень, передбачених частинами 1, 2 статті 58 МК України, щодо неможливості визначення митної вартості за основним методом, зокрема не підтвердження позивачем документально відомостей про митну вартість товару, а також не довів, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними.
Верховний Суд у постанові від 04.09.2018 року в адміністративній справі №818/1186/17 вказав, що у рішенні про коригування митної вартості товарів, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. 
У спірному рішенні №UА901000/2025/000054/2 від 30.05.2025 року про коригування митної вартості товарів відповідач вказав, що при коригуванні митної вартості імпортованого позивачем товару використано відомості з митної декларації №24UA800110/2025/003780 від 19.05.2025 року, за якою здійснено поставку гумових пневматичнних шин торгівельної марки Unicoin.
Однак, таку митну декларацію відповідач до суду не надав, а у відзиві стверджував, що спірне рішення містить описку щодо зазначення номеру митної декларації. 
Відповідач надав до суду митну декларацію №25UA500110003780U2 від 19.05.2025 року, у якій деякі фрагменти тексту заретушовані (замасковані) та стверджував, що відомості саме з цієї митної декларації митний орган використав при коригуванні митної вартості імпортованого позивачем товару.
У наданому відповідачем документі заретушовані (замасковані) відомості зокрема про умови поставки (графа 20) та про деякі його характеристики (графа 31), а саме: про модель шин, торгівельну марку, виробника. За таких обставин зазначений документ не дає можливості встановити, що товар, зазначений у наданій митній декларації, є комерційно взаємозамінним з оцінюваним товаром. 
Суд зазначає, що поставка імпортованого позивачем товару здійснювалася на умовах CIF PL (Гданськ). 
Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" в редакції 2020 року, що регулюють питання, яка зі сторін договору купівлі - продажу повинна здійснити необхідні для перевезення і страхування дії, коли продавець передає товар покупцю, і які витрати несе кожна із сторін, умова CIF (Cost, Insurance and Freight / Вартість, страхування і фрахт) означає, що продавець оплачує вартість товару, його страхування та перевезення до порту призначення, але ризик втрати або пошкодження товару переходить до покупця в момент завантаження товару на судно в порту відправлення. 
Матеріалами справи підтверджується, що продавець включив вартість фрахту до загальної ціни товару, яка згідно з інвойсом №UR10 від 06.03.2025 року становить 23868 доларів США, а загальна сума партії товару склала 32288 дол. США. Таке формування ціни відповідає умовам поставки CIF, які передбачають, що витрати на фрахт несе продавець шляхом включення їх до ціни товару. 
Отже, вартість фрахту є складовою ціни товару, що підлягала сплаті покупцем, а відтак безпосередньо впливає на визначення його митної вартості. 
Водночас у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено умов поставки, на яких здійснювалася поставка товару за митною декларацією, відомості з якої митний орган використав як джерело інформації для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару. За таких обставин неможливо встановити, які саме складові ціни товару були враховані під час формування митної вартості товару, що використовувався для порівняння, та чи є таке порівняння коректним.
Суд звертає увагу на те, що за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 14.07.2020 року у справі №809/1734/16, від 10.06.2021 року у справі №815/6854/17, від 21.10.2021 року №420/4820/19) наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. 
Доводи відзиву про те, що декларант не подав на вимогу митного органу додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості товару суд розцінює критично, оскільки право витребувати такі документи набувається лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість їх витребувати у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товарів. 
Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначених декларантом митних вартостей товарів у цій справі відповідачем не доведена.
Суд вважає, що резервний метод визначення митної вартості застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України. 
Наведене не дає підстав вважати спірне рішення про коригування митної вартості товарів обґрунтованим та мотивованим у контексті частини 2 статті 55 МК України. 
Суд прийшов до висновку, що Кропивницька митниця безпідставно відмовила у визнанні заявленої митної вартості товару, а рішення про коригування митної вартості товарів №UА901000/2025/000054/2 від 30.05.2025 року є протиправним. Тож позов про його скасування слід задовольнити. 
Відповідно до частин 1, 7 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Представник позивача у ході розгляду справи просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката. 
Згідно з наданими представником позивача документами позивач сплатив адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 7500 грн.
Представник відповідача у відзиві заперечив проти відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу.
Суд зазначає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
Для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Погоджений між ними розмір винагороди (гонорару) не є безумовною підставою для покладення таких витрат на іншу сторону спору. Відповідно до положень статті 134 КАС України має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. 
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. 
Суд враховує, що ця адміністративна справа є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Спірні правовідносини не є складними, а судова практика щодо вирішення аналогічних спорів є сталою та сформованою. Підготовка та супровід справи не потребували проведення поглибленого правового аналізу, дослідження значного обсягу доказів чи вироблення нових підходів до застосування норм права. Надана адвокатом правнича допомога не була пов`язана з виконанням робіт підвищеної складності або значними витратами часу та зусиль. 
З огляду на заперечення відповідача та керуючись принципами розумності й пропорційності, суд зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, до 5000 грн., визнавши саме цей розмір достатнім і співмірним у конкретних обставинах справи.
Також слід стягнути на користь позивача судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви через електронний кабінет в сумі 2422, 40 грн. (3028 грн. х 0,8). 
Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 262, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Трак Таерс" задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Кропивницької митниці про коригування митної вартості товарів №UА901000/2025/000054/2 від 30.05.2025 року. 
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Топ Трак Таерс" судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного 
адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ