Справа № 344/15194/24 
Провадження № 1-кп/344/420/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 вересня 2026 року м.Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого – судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретарів с/з: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілого: ОСОБА_11 ,
представника потерпілого: ОСОБА_12 ,
захисника: ОСОБА_13 ,
обвинуваченого: ОСОБА_14 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у селі Ганьківці, Снятинського району, Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, учасник бойових дій, має на утриманні одну малолітню дитину, РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296КК України,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_14 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, групою осіб.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Так, ОСОБА_14 спільно із особою матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, 31.01.2024 року, близько 05 години 00 хвилин під`їхали до центрального входу залізничного вокзалу у місті Івано-Франківськ, де також біля свого автомобіля перебував потерпілий ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_11 сів до свого автомобіля та направився в напрямку готелю Надія, а особа матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження із ОСОБА_14 на автомобілі ОСОБА_15 направились слідом за ним. Побачивши, що за ним рухається невідомий автомобіль, ОСОБА_11 повернувся назад до залізничного вокзалу та зупинився неподалік центрального входу, а автомобіль ОСОБА_15 зупинився позаду нього. 
У цей час, особа матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, діючи умисно та з хуліганських спонукань, з метою провокації конфлікту підійшов до автомобіля ОСОБА_11 , відчинив водійську дверку та витягнув його на вулицю.
Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, проявляючи при цьому елементи вседозволеності та зверхності, особа, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, витягнув із своєї наплічної сумки предмет зовні схожий на пістолет, та наблизившись до ОСОБА_11 впритул, розпочав наносити ряд цілеспрямованих ударів рукояткою в область голови, обличчя та тулуба останнього, від якого останній втратив рівновагу та впав на землю. 
У цей час, ОСОБА_14 приєднався до неправомірних дій особи, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження та прагнучи продемонструвати грубу силу та вседозволеність, бажаючи за рахунок приниження ОСОБА_11 самоствердитися, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, діючи групою осіб спільно із особою, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, з особливою зухвалістю умисно наніс декілька ударів руками в область грудної клітки, обличчя та інших ділянках тіла ОСОБА_11 .
Хуліганські дії ОСОБА_14 та особи, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, тривали близько 2-х хвилин, носили явно виражений характер, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, порушували суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, безпечний громадський порядок, охорону здоров`я, честі та гідності людини, в результаті чого потерпілому ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_14 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.296КК України
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково. Суду пояснив, що 31.01.2024 року, близько 05 години 00 хвилин спільно із ОСОБА_16 та його товаришем знаходились у місті Богородчани на квартирі в знайомого. У цей час ОСОБА_16 разом зі своїм товаришем вирішили поїхати додому в місто Івано-Франківськ і обвинувачений сів в машину разом з ними. Автомобіль у якому знаходився обвинувачений зупинився біля центрального входу до залізничного вокзалу у місті Івано-Франківськ поруч з автомобілем білого кольору. ОСОБА_16 запропонував обвинуваченому підійти до водія автомобіля – таксі та замовити у нього доставку квітів для своєї дівчини. На прохання ОСОБА_16 обвинувачений підійшов до водія таксі – потерпілого, однак, той відмовився виконувати такого роду замовлення. Після цього обвинувачений повернувся в автомобіль у якому перебував ОСОБА_16 , а потерпілий ОСОБА_11 на своєму автомобілі направився в напрямку готелю «Надія». Тоді ОСОБА_16 , наказав своєму товаришу - водієві автомобіля їхати слідом за автомобілем потерпілого. Через деякий час автомобіль потерпілого повернувся назад до залізничного вокзалу та зупинився неподалік центрального входу, а автомобіль в якому знаходився обвинувачений зупинився позаду нього.
Після зупинки автомобіля ОСОБА_16 відразу вийшов з нього та підбіг до автомобіля потерпілого, витягнув його з автомобіля і між ними зав`язалась шарпанина. Обвинувачений також вийшов з автомобіля та підійшовши ззаду до потерпілого наніс йому один удар кулаком правої руки по тулубу. У цей час ОСОБА_16 наніс декілька ударів рукою по голові потерпілого від яких той впав на землю. З метою припинити подальше побиття потерпілого ОСОБА_16 обвинувачений відтягнув того від потерпілого. Після цього обвинувачений відтягнув потерпілого в сторону, оскільки той перешкоджав проїзду автомобіля, а також попросив таксистів, які були очевидцями події, викликати швидку медичну допомогу. Після цього обвинувачений сів в автомобіль і ОСОБА_16 разом зі своїм товаришем відвезли його додому. Відповідаючи на запитання повідомив, що по дорозі з міста Богородчани до міста Івано-Франківськ він знаходився на задньому сидінні автомобіля та не чув про що розмовляв ОСОБА_16 зі своїм товаришем. Також йому невідомо чому ОСОБА_16 вибрав саме автомобіль потерпілого для замовлення доставки квітів. Вказав, що на наступний день ОСОБА_16 говорив йому, що в нього був конфлікт з потерпілим з приводу сережок. У категоричній формі заперечив факт нанесення ударів по голові потерпілого. Точно вказати чим ОСОБА_16 наносив удари по голові потерпілого не зміг, оскільки чітко цього не бачив. Підтвердив, що за наслідком нанесених ОСОБА_16 ударів потерпілому той впав на землю та перебував в безпорадному стані, а з його голови текла кров. 
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_14 , його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується показаннями потерпілого, свідка, висновками експертиз, письмовими та речовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що 31.01.2024 року, близько 05 години 00 хвилин знаходився біля центрального входу до залізничного вокзалу у місті Івано-Франківську в своєму автомобілі, який використовував для надання послуг таксі. У цей час до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_14 та попросив за грошові кошти в сумі 100 доларів США відвезти квіти дівчині в село Вовчинці Івано-Франківської МТГ. Потерпілий відмовився, оскільки зрозумів безглуздість такої пропозиції та на своєму автомобілі поїхав з парковки біля вокзалу. Рухаючись на своєму автомобілі побачив, що позаду нього рухається автомобіль марки «BMW». Коли потерпілий повернувся назад на паркову біля вокзалу, його автомобіль було заблоковано автомобілем марки «BMW», з якого відразу вийшов ОСОБА_16 та підійшовши до автомобіля потерпілого витягнув його з автомобіля на вулицю. Після цього ОСОБА_16 наніс потерпілому рукояткою предмета ззовні схожого на пістолет декілька ударів в ділянку голови. У цей час обвинувачений ОСОБА_14 приєднався до побиття потерпілого наносячи удари в ділянку тулуба та голови. У процесі конфлікту ОСОБА_16 та обвинувачений ОСОБА_14 заштовхали потерпілого в його автомобіль, при цьому, ОСОБА_16 постійно погрожував потерпілому пістолетом. Згодом, ОСОБА_16 та обвинувачений ОСОБА_14 намагались заштовхати потерпілого в автомобіль марки «BMW», проте, потерпілий чинив опір і їм не вдалось це зробити. Вказав, що в ході всього конфлікту ОСОБА_16 та обвинувачений ОСОБА_14 систематично наносили йому удари в різні ділянки тіла та голови, а коли потерпілий впав та на місце події почали підходити перехожі ОСОБА_16 розбив вікна в автомобілі потерпілого та разом з обвинуваченим ОСОБА_14 поїхали з місця події.
Відповідаючи на запитання потерпілий вказав, що йому нічого не відомо про мотиви поведінки ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_14 , оскільки він взагалі з ними не знайомий. У категоричній формі підтвердив, що удари в ділянку голови предметом схожим на пістолет йому наносив саме ОСОБА_16 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що 31.01.2024 року, близько 05 години 00 хвилин йому зателефонував знайомий ОСОБА_16 із проханням забрати його на автомобілі із міста Богородчани до міста Івано-Франківськ. Про причини такої поїздки ОСОБА_16 не повідомив. Він погодився та прибувши за адресою, запаркував автомобіль на подвір`ї житлового будинку і в салон автомобіля сіли ОСОБА_16 із обвинуваченим ОСОБА_14 . По дорозі до міста Івано-Франківська свідок чув як ОСОБА_16 розмовляв по телефону з приводу боргу, який йому винуватий таксист, що перебуває на парковці біля вокзалу. Вказав, що за вказівкою ОСОБА_16 запаркував власний автомобіль біля центрального входу до залізничного вокзалу, поруч з автомобілем білого кольору. Відразу після зупинки автомобіля ОСОБА_16 різко вийшов з нього, підійшов до автомобіля потерпілого та силоміць витягнув його з водійського сидіння і відтягнув за автомобіль. Свідок та ОСОБА_14 також вийшли з автомобіля, при цьому ОСОБА_14 направився до ОСОБА_16 та потерпілого, а він залишився стояти поруч зі своїм автомобілем. Вказав, що під час того як ОСОБА_16 тягнув потерпілого та під час того як ОСОБА_16 та ОСОБА_14 перебували поряд з потерпілим за автомобілем потерпілого чув звуки ударів, однак у зв`язку з тим, що привокзальна територія була погано освітлена, а на вулиці була темна пора доби, не бачив самої бійки та не бачив хто саме і куди наносив удари потерпілому. Відповідаючи на запитання у категоричній формі вказав, що потерпілого ОСОБА_11 у автомобіль свідка не заштовхували, а також пригадав, що перед зупинкою автомобіля на вокзалі він на своєму автомобілі за вказівкою ОСОБА_16 деякий час рухався за автомобілем потерпілого. Також повідомив, що перебуваючи в автомобілі свідка ОСОБА_14 підтримував розмову з ОСОБА_16 з приводу наявного в таксиста, що зараз знаходиться на вокзалі, боргу перед ОСОБА_16 . 
Окрім показань обвинуваченого, потерпілого та свідка, вина обвинуваченого ОСОБА_14 доводиться письмовими доказами, які були предметом дослідження в ході судового розгляду кримінального провадження.
постановою прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 06.08.2024 року із таблицею переліку документів, які додаються до постанови (а.п.131-135, том 1), відповідно до якої із кримінального провадження №1202409010000282 від 02.02.2024 року виділено матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України;
довідкою №258 від 31.01.2024 року, виданою КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» (а.п.141, том 1) потерпілому ОСОБА_11 із зазначенням діагнозу: «перелом кісток носа з незначним зміщенням, перелом передніх кісток верхньо-щелепових пазух…» після огляду спеціалістами; 
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2024 року з долученою до нього довідкою (а.п.142-143, том 1) відповідно до якого старшим слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП України в Івано-Франківській області у присутності 2-х понятих та за участі ОСОБА_11 , у якого попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, яка 31.01.2024 року нанесла йому тілесні ушкодження. У ході слідчої дії ОСОБА_11 повідомив, що зможе впізнати на фотознімку під № 1 згадану особу за загальними рисами обличчя, формою лиця. Згідно Довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.п.143, том 1) на фото під №1 зображений ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2024 року (а.п.144-145, том 1) відповідно до якого старшим слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП України в Івано-Франківській області у присутності 2-х понятих та за участі ОСОБА_11 , у якого попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, яка 31.01.2024 року наносила йому тілесні ушкодження. У ході слідчої дії ОСОБА_11 повідомив, що зможе впізнати на фотознімку під № 1 згадану особу за загальними рисами обличчя, формою лиця та бородою. Згідно Довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.п.145, том 1) на фото під №1 зображений ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 15.02.2024 року (а.п.150-151, том 1), складеного старшим слідчим Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області та проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 344/2145/24 від 07.02.2024 року (а.п.148-149, том 1). У ході слідчої дії вилучено карту виїзду КШМД №47 від 31.01.2024 року на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 
протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 01.03.2024 року (а.п.155-157, том 1), складеного слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області та проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 344/2146/24 від 07.02.2024 року (а.п.153-154, том 1). У ході слідчої дії вилучено медичну карту стаціонарного хворого №3072/24 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та оптичний диск CD-R;
протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 17.04.2024 року (а.п.164-165, том 1), складеного старшим слідчим Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області та проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 344/5539/24 від 26.03.2024 року (а.п.162-163, том 1). У ході слідчої дії вилучено запис №91630867/1 від 10.04.2024 року про амбулаторну медичну допомогу та лист директору КНП про звернення за медичною допомогою;
висновком експерта №136 (а.п.167-169, том 1), відповідно до якого у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено тілесні ушкодження, які утворились від дії тупих твердих предметів та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення, а також тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Окрім того, при проведені судово-медичної експертизи ОСОБА_11 будь-яких судово-медичних даних, які б вказували на можливу боротьбу та самооборону не виявлено;
висновком експерта №304/136Д (а.п.172-177, том 1), відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення, а також тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Окрім того, при проведені судово-медичної експертизи ОСОБА_11 будь-яких судово-медичних даних, які б вказували на можливу боротьбу та самооборону не виявлено;
висновком експерта №431/304/136-Д24 (а.п.180-187, том 1), відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення, а також тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Окрім того, при проведені судово-медичної експертизи ОСОБА_11 будь-яких судово-медичних даних, які б вказували на можливу боротьбу та самооборону не виявлено;
висновком експерта № СЕ-19/109-24/2057-АВ від 13.03.2024 року (а.п.198-211, том 1), відповідно до якого вартість матеріального збитку станом на 31.01.2024 року у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу марки «Hyundai 130», реєстраційний номер НОМЕР_2 становила 39 664 (тридцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 92 копійки;
висновком експерта №317 (а.п.213, том 1), відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО;
висновком експерта №337 (а.п.215-216, том 1), відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. У слідах на кофті, спортивних штанах, куртці потерпілого ОСОБА_11 знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у вказаних об`єктах виявлений антиген А та ізогемаглютинін анти-В за ізосерологічною системою АВО, яка може належати особі (особам) групи А із ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0, що не виключає належності крові потерпілому ОСОБА_11 ;
протоколом огляду місця події від 02.02.2024 року із фото таблицею (а.п.220-226, том 1), складеним слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області у присутності 2-х понятих, відповідно до якого об`єктом огляду є автомобіль марки «Hyundai» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , що знаходився по вулиці Кропивницького, 1-А у місті Івано-Франківськ, на лобовому склі якого у правому верхньому куті наявний надпис «ТАХІ». При візуальному огляді автомобіля виявлено пошкодження лівої передньої фари, дві вибоїни на лобовому склі зі сторони водія, від яких утворилися тріщини у виді «павутиння», наскрізну вибоїну неправильної овальної форми на склі водійської дверки, від якої також розійшлась тріщина, наскрізну вибоїну прямокутної форми із тріщинами на задньому вікні автомобіля у лівій нижній частині та наскрізну вибоїну неправильної овальної форми із тріщинами по всьому периметру на склі задньої правої пасажирської дверки. Окрім того, на задній правій дверці, задній лівій дверці та задньому бампері автомобіля виявлено крапкові плями речовини бурого кольору, на бампері також виявлено розтерті сліди речовини бурого кольору. Заднє ліве колесо на момент огляду перебувало у спущеному стані, відсутні ковпаки на колесах автомобіля. При огляді салону автомобіля виявлено, що спинка водійського крісла відтягнута до заду, ручник затягнутий, коробка передач перебувала у нейтральному положенні. На підлозі салону та обох передніх кріслах виявлено тріщини скла, на задньому сидінні виявлено два ковпаки та уламки скла. При огляді внутрішньої частини задньої лівої дверки виявлено сліди речовини бурого кольору. У ході огляду місця події було вилучено: змиви нашарування слідів речовини бурого кольору із поверхні зовнішньої сторони задньої лівої дверки та заднього крила автомобіля, а також із внутрішньої сторони лівої дверки; 
висновком експерта №336 (а.п.227-228, том 1), відповідно до якого у плямі на ватному тампоні – змиві, вилученому під час проведення огляду місця події знайдена кров людини, яка може належати особі (особам) групи А із ізогемаглютиніном анти-В або АВ ізосерологічної системи АВ0, що не виключає належності крові потерпілому ОСОБА_11 ;
висновком експерта №335 (а.п.229, том 1), відповідно до якого у плямі на ватному тампоні – змиві, вилученому під час проведення огляду місця події знайдена кров людини, яка може належати особі (особам) групи А із ізогемаглютиніном анти-В або АВ ізосерологічної системи АВ0, що не виключає належності крові потерпілому ОСОБА_11 ;
висновком експерта №331 (а.п.230-231, том 1), відповідно до якого у помарці на ватному тампоні – змиві, вилученому під час проведення огляду місця події знайдена кров людини, яка може належати особі (особам) групи А із ізогемаглютиніном анти-В або АВ ізосерологічної системи АВ0, що не виключає належності крові потерпілому ОСОБА_11 ;
висновком експерта №332 (а.п.232-233, том 1), відповідно до якого у плямі на ватному тампоні – змиві, вилученому під час проведення огляду місця події знайдена кров людини, яка може належати особі (особам) групи А із ізогемаглютиніном анти-В або АВ ізосерологічної системи АВ0, що не виключає належності крові потерпілому ОСОБА_11 ;
висновком експерта №333 (а.п.234-235, том 1), відповідно до якого у плямі на ватному тампоні – змиві, вилученому під час проведення огляду місця події знайдена кров людини, яка може належати особі (особам) групи А із ізогемаглютиніном анти-В або АВ ізосерологічної системи АВ0, що не виключає належності крові потерпілому ОСОБА_11 ;
висновком експерта №334 (а.п.236-237, том 1), відповідно до якого у плямі на ватному тампоні – змиві, вилученому під час проведення огляду місця події знайдена кров людини, яка може належати особі (особам) групи А із ізогемаглютиніном анти-В або АВ ізосерологічної системи АВ0, що не виключає належності крові потерпілому ОСОБА_11 ;
протоколом огляду місця події від 01.02.2024 року (а.п.51-53, том 2), проведеного слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області у присутності 2-х понятих. Безпосереднім об`єктом огляду є приміщення палати №8, що знаходиться на 7 поверсі у відділенні щелепно-лицевої хірургії ОКЛ по вулиці Федьковича, 91 у місті Івано-Франківськ. У вказаній палаті перебуває ОСОБА_11 , який повідомив працівникам поліції про наявність у пакеті речей, у яких останній був одягнений 31.01.2024 року, близько 05 години, коли він їхав до залізничного вокзалу та в момент нанесення йому тілесних ушкоджень двома особами чоловічої статі. У ході огляду місця події було виявлено та вилучено: балонову куртку чорного кольору, у середині білого кольору із написом «STONE ISLAND XL» зі слідами речовини бурого кольору, кофту чорного кольору із написом «PRADA MILANO L» зі слідами речовини бурого кольору, спортивні штани із написом «EVDI» на задній кишені зі слідами речовини бурого кольору;
протоколом огляду місця події від 03.02.2024 року із фото таблицею (а.п.54-59, том 2), проведеного слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області у присутності 2-х понятих. Безпосереднім об`єктом огляду є транспортний засіб марки «BMW 353 d» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2015 року випуску, що знаходиться на території Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. Відповідно до якого на момент огляду транспортний засіб без явних ушкоджень, на ручці правої передньої дверки, на лівому задньому дверному отворі та на правому задньому дверному отворі виявлено речовину бурого кольору. Також на задній верхній частині спинки правового переднього сидіння виявлено речовину бурого кольору у вигляді крапель, що знаходяться на площі 20-30 см. В ході огляду місця події вилучено: змиви речовини бурого кольору із зазначених місць;
Інші долучені стороною обвинувачення письмові докази, в тому числі протокол проведення слідчого експерименту від 27.05.2024 року з додатком (а.п.26-28, том 2) за участі свідка ОСОБА_15 та висновок експерта № СЕ-19/109-24/8733-БЛ від 27.06.2024 року (а.п. 191-196, том 1) судом не беруться до уваги, оскільки вони не несуть доказового навантаження у даному кримінальному провадженні.
Показання обвинуваченого про те, що він наніс потерпілому ОСОБА_11 всього один удар кулаком правої руки по тулубу, спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілого, якого перед допитом попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань.
Будь-яких інших версій, які б суд мав змогу перевірити під час судового розгляду стороною захисту не висунуто, а інші показання обвинуваченого не впливають на обсяг обвинувачення та кваліфікацію його дій. Також сторонами кримінального провадження не заявлено клопотань про необхідність доповнення судового розгляду. 
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_14 суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. 
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу винного, який раніше не судимий; учасник бойових дій; має на утриманні одну малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 ; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_14 в ході судового розгляду судом не встановлено. 
Окрім цього, з досудової доповіді про обвинуваченого вбачається середня ймовірність вчинення ОСОБА_14 повторного кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_14 без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства. 
Отже, враховуючи вищенаведене, а також думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, думку потерпілого та його представника, які погодились з прокурором, думку обвинуваченого ОСОБА_14 , який просив суд його суворо не карати та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі, думку захисника обвинуваченого, яка просила суд призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_14 слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.296 КК України, а саме у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Враховуючи місце та спосіб вчинення злочину, а також у зв`язку із відсутністю зі сторони обвинуваченого ОСОБА_14 конкретних дій, направлених на реальне примирення з потерпілим та відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди, суд приходить до висновку, про неможливість застосування при призначенні покарання вимог ст.75 КК України.
Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Під час судового провадження потерпілий ОСОБА_11 заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_14 , у якому просив суд стягнути у його користь з обвинуваченого ОСОБА_14 понесені ним витрати пов`язані з лікуванням у розмірі 64 939 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень, 34 копійки та витрати пов`язані із оплатою послуг евакуатора у розмірі 2 750 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень, також просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 завдану йому кримінальним правопорушенням моральну шкоду у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, 00 копійок. 
В обґрунтування своїх позовних вимог потерпілий ОСОБА_11 вказав, що за фактом вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення йому завдана матеріальна шкода у виді витрат на лікування та витрат пов`язаних із оплатою послуг евакуатора, загальний розмір яких становить 67 689 (шістдесят сім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень, 34 копійки. На підтвердження чого долучив квитанції про оплату послуг та медикаментів, а також акт приймання-передачі наданих послуг. Окрім того, вказав, що він зазнав моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, 00 копійок, оскільки за наслідком протиправних дій обвинуваченого він отримав душевні страждання та тяжкий психофізіологічний стан. 
Обвинувачений ОСОБА_14 та його захисник під час судового розгляду заперечили щодо задоволення цивільного позову. 
Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_11 цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вважає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.ч. 1,4,5 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. 
Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що вчинені обвинуваченим ОСОБА_14 хуліганські дії не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із зазначеними у позовній заяві тілесними ушкодженнями та, як наслідок, понесеними потерпілим ОСОБА_11 витратами, пов`язаними з лікуванням. ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, групою осіб. Відповідно до наявної у матеріалах кримінального провадження постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 06.12.2024 року (а. п. 131–132, том 1), з матеріалів основного кримінального провадження № 120242091010000282 від 02.02.2024 року за ч. 2 ст. 296 КК України (Хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом вчинене групою осіб), ч. 1 ст. 121 КК України(Умисне тяжке тілесне ушкодження) виділено матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Тобто в ході судового розгляду встановлено, що на даний момент триває досудове розслідування в кримінальному провадженні за попередньою правовою кваліфікацією ч.1 ст.121 КК України за фактом нанесення потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень. 
Отже, вимога потерпілого ОСОБА_11 про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_14 завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди у виді витрат на лікування не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого відповідно до обвинувального акту, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з останнього на користь потерпілого 64 939 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень, 34 копійки витрат понесених ним на лікування.
Суд звертає увагу потерпілого та його представника, що саме за результатом судового розгляду кримінального провадження за фактом нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень можуть бути вирішені позовні вимоги в частині відшкодування потерпілому шкоди, завданої передбаченим ч.1 ст.121 КК України кримінальним правопорушенням. 
Поряд з цим, заявлені потерпілим ОСОБА_11 витрати щодо матеріальної шкоди у розмірі 2 750 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, пов`язані із залученням евакуатора з метою транспортування пошкодженого автомобіля, оскільки, як зазначено у позовній заяві, обвинувачений ОСОБА_14 не повернув потерпілому ключі від автомобіля перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого, є обґрунтованими та підтверджуються рахунком №5 від 31.01.2024 року, актом приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2024 року, квитанцією про оплату, а відтак позовна вимога про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_14 завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди, то відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а саме: душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із втратою, знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, необхідність докладання додаткових зусиль та витрачання часу на поновлення порушеного права, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності, а тому розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.
Окрім того, суд враховує те, що потерпілий та його представник не надали достатніх доказів на підтвердження заявленого ними розміру моральної шкоди та наявності причинно-наслідкого зв`язку зазначеної шкоди із діями обвинуваченого. Однак у ході судового розгляду було доведено протиправність діяння обвинуваченого, яке виразилось у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб та відмові добровільно відшкодувати дану шкоду, а тому виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд прийшов до висновку, що з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, а відтак дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню. 
Суд принагідно роз`яснює, що при отриманні додаткових доказів доведеності заявлених у даному цивільному позові позовних вимог та формуванні нових позовних вимог потерпілий не позбавлений права звернутись із цивільним позовом у порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_14 , не обирався, підстави для його обрання відсутні. 
Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд – 
У Х В А Л И В :
ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Строк відбування покарання ОСОБА_14 рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_14 РНОКПП: НОМЕР_1 у користь ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_4 - 2 750 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди. 
Стягнути з ОСОБА_14 РНОКПП: НОМЕР_1 у користь ОСОБА_11 , РНОКПП: НОМЕР_4 – 100 000 (сто тисяч) гривень на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1