ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2026 року | Справа №160/18915/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача-3: військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

02 липня 2026 року представник ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача-3: військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправки до військової частини НОМЕР_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 24 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 .
22.02.2026 року ОСОБА_1 направив до ІНФОРМАЦІЯ_7 заяву, в якій повідомив про належність його до категорії осіб, призов яких під час мобілізації прямо заборонений законом, а отже й про наявність обставин, які виключають його призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_7 №130/4/133 від 12.03.2026 року ОСОБА_1 повідомлено, що він не може бути призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Однак, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 було призвано ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зараховано до складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 05.06.2026 року №1/1711/с.
ОСОБА_1 вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню: наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправки до військової частини НОМЕР_1 ; наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, оскільки він не може бути призваний на військову службу під час мобілізації та не може бути зарахований до складу Збройних Сил України або інших військових формувань, оскільки він є обвинуваченим у кримінальному провадженні №62019170000000040 від 22.01.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2026 року для розгляду адміністративної справи №160/18915/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати до суду належним чином завірену копію наказу (витяг з наказу), яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 надати до суду належним чином завірену копію наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (витяг з зазначеного наказу), яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
07.07.2026 року на адресу відповідачів направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
08.07.2026 року відповідачами отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідками про доставку електронних листів в системі "Електронний суд", які містяться у матеріалах справи.
20.07.2026 року на адресу суду від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-3 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Згідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.06.2026 року №165 солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05 червня 2026 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, з призначенням солдатом резерву 45 запасної роти.
Підставою видання наказу №165 стали поіменні списки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, мобілізаційні розпорядження та доповідь про вступ на посаду від 05.06.2026 року.
Військова частина НОМЕР_1 наголошує на тому, що не приймала участі в процедурі мобілізації Позивача, не приймала рішення про його призов на військову службу, не видавала наказ про призов та не здійснювала перевірку наявності чи відсутності у Позивача обставин, які, на його думку, унеможливлюють його комплектування до лав Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Саме на територіальні центри комплектування покладено функції ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, перевірки підстав для надання відстрочок, а також оцінки наявності обставин, що виключають чи обмежують призов конкретної особи на військову службу під час мобілізації, у тому числі обставин, передбачених частиною другою статті 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до пункту 82 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації видається керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки в день відправлення військової команди до військової частини. Саме на цьому етапі - етапі формування команди та видання наказу про призов - компетентний орган зобов`язаний перевірити наявність підстав, що виключають чи обмежують призов особи, включно з обставинами, пов`язаними з кримінальним переслідуванням за тяжкі корупційні злочини.
Військова частина НОМЕР_1 отримує вже сформовану команду призваних осіб разом із супровідними документами і не наділена ні повноваженнями, ні технічною можливістю перевіряти обставини, що виникли та повинні були перевірятися ще на етапі роботи з призовниками. 
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині про зарахування до списків особового складу є самостійним актом індивідуальної ди, виданим відповідно до окремих правових підстав, визначених Інструкцією з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280.
Відповідно до пункту 2 розділу ХІІ зазначеної Інструкції військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу ІІ цієї Інструкції. 
Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації здійснюється наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення, тобто є процедурою, обов`язковою для виконання командиром на підставі отриманих від комплектуючого територіального центру документів (поіменних списків, мобілізаційних розпоряджень), і не передбачає самостійної правової оцінки командиром законності дій ТЦК на попередньому етапі.
З урахуванням викладеного, представник відповідача-3 просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.
27.07.2026 року на електронну адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло клопотання, в якому представник відповідача-2 на виконання ухвали суду від 07.07.2026 року надає витяг з наказу про призов №2737 ОСОБА_1 .
28.07.2026 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив військової частини НОМЕР_1 , в якій представник позивача не погоджується з доводами відповідача-3, вважає їх необґрунтованими та помилковими, враховуючи наступне.
Приписами абзацу 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що Збройні Сили України та інші військові формування не можуть комплектуватися особами, які обвинувачуються у вчиненні тяжкого та/або особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення та кримінальне провадження стосовно яких перебуває на стадії судового провадження.
ОСОБА_1 є обвинувачем у кримінальному провадженні №62019170000000040 від 22.01.2019 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. 
05.03.2019 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 було направлено в Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Довідкою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2026 року №5/1616/2026 підтверджено, що у Нікопольському міськрайонному суді Дніпропетровської області на розгляді знаходяться матеріали кримінального провадження №62019170000000040 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України (судова справа №182/1752/19).
Отже, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, яке відповідно до примітки до статті 45 КК України є корупційним, а згідно зі статтею 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а отже на позивача поширюються положення частини 2 статті 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якими встановлено заборону комплектування Збройних Сил України особами, які обвинувачуються у вчиненні тяжких корупційних кримінальних правопорушень, кримінальне провадження щодо яких перебуває на стадії судового розгляду.
Враховуючи зазначене, дії ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо призову ОСОБА_1 04.06.2026 року на військову службу під час мобілізації прямо суперечать вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
ОСОБА_1 вважає, що його зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 є похідним від наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 про призов на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , а отже такі дії порушують права позивача.
Враховуючи зазначене ОСОБА_1 вважає, що за таких обставин, слід зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби.
Окрім того, з метою ефективного захисту та поновлення порушеного права позивача, ОСОБА_1 вважає необхідним також звернутися з цим позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач перебував на обліку з метою зобов`язання прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 24 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
30.07.2026 року на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло клопотання, в якому представник відповідача-2 просить залучити в якості представника відповідача-2: ОСОБА_4 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 .
30.07.2026 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку (п. 3 Постанови № 560).
Згідно з абзацами 6, 7 пункту 4 постанови №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:
підозрювані або обвинувачені особи, які під час досудового розслідування або судового розгляду тримаються під вартою, крім тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України. Зазначені особи, стосовно яких скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, повинні невідкладно, але не пізніше 48 годин з дня оголошення ухвали про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання;
підозрювані або обвинувачені особи, до яких під час досудового розслідування або судового розгляду застосовано інший захід, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, крім тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146 147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ухвали слідчого судді про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, виняток щодо призову на військову службу на період мобілізації становлять підозрювані або обвинувачені особи:
які під час досудового розслідування або судового розгляду тримаються під вартою;
що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України;
до яких під час досудового розслідування або судового розгляду застосовано інший захід, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до частин 7, 8 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. 
Згідно з абзацем 2 пункту 81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ (абзацу 8 пункту 81 Порядку № 560).
Наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період, видається керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи) (пункту 82 Порядку №560).
З урахуванням викладеного, представник відповідача-2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
31.07.2026 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача-3 не погоджується з доводами представника позивача, подає заперечення з огляду на таке.
Позивач заперечує можливість врахування судом висновків, викладених у рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.07.2026 у справі №560/8767/26, з посиланням на те, що це рішення суду першої інстанції, яке не набрало законної сили та не має преюдиційного значення для цієї справи.
Відповідач-3 звертає увагу, що зазначене рішення не має ані обов`язкового, ані преюдиційного характеру у розумінні частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України та посилався на нього виключно як на приклад аналогічного правового підходу до подібних фактичних обставин, а не як на джерело обов`язкових висновків.
Разом з тим, позиція відповідача-3 щодо неможливості автоматичного скасування наказу про зарахування до списків особового складу внаслідок визнання протиправним наказу про призов та щодо незворотності процедури мобілізації самостійно додатково підтверджується постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.02.2025 у справі №160/2592/23, яку позивач у відповіді на відзив жодним чином не оспорює та не аналізує, обмежившись виключно критикою посилання на рішення суду першої інстанції.
Таким чином, ігнорування позивачем зазначеної постанови Верховного Суду, яка прямо стосується предмета спору (правові наслідки визнання протиправним наказу про призов для військової частини, до якої скеровано мобілізованого), не спростовує позицію відповідача-3, а навпаки, залишає її в силі.
З урахуванням викладеного, представник відповідача-3 просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
05.08.2026 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є ідентичною до вже поданої представником позивача - 28.07.2026 року.
15 та 16 вересня 2026 року до суду від позивача надійшли заяви, в яких позивач просить долучити до матеріалів справи копію Окремого доручення Головнокомандуючого ЗСУ від 07 вересня 2026 року.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач-1 відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ОСОБА_1 є обвинувачем у кримінальному провадженні №62019170000000040 від 22.01.2019 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. 
05.03.2019 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 було направлено в Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
22.02.2026 року ОСОБА_1 направив до ІНФОРМАЦІЯ_7 заяву, в якій повідомив про належність його до категорії осіб, призов яких під час мобілізації прямо заборонений законом, а отже й про наявність обставин, які виключають його призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_7 №130/4/133 від 12.03.2026 року ОСОБА_1 повідомлено, що він не може бути призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 видано наказ №2737 від 05.06.2026 року, яким призвано ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 .
Згідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.06.2026 року №165 солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05 червня 2026 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, з призначенням солдатом резерву 45 запасної роти.
Підставою видання наказу №165: поіменні списки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, мобілізаційні розпорядження та доповідь про вступ на посаду від 05.06.2026 року.
Довідкою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2026 року №5/1616/2026 підтверджено, що у Нікопольському міськрайонному суді Дніпропетровської області на розгляді знаходяться матеріали кримінального провадження №62019170000000040 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
ОСОБА_1 вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню: наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправки до військової частини НОМЕР_1 ; наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, оскільки він не може бути призваний на військову службу під час мобілізації та не може бути зарахований до складу Збройних Сил України або інших військових формувань, так як є обвинуваченим у кримінальному провадженні №62019170000000040 від 22.01.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя .
Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, .
За приписами статті 1 Закону України №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 цього Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Згідно з пунктом 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Щодо наявності підстав для призову на військову службу, суд виходить з наступного.
Суд враховує, що ОСОБА_1 є обвинувачем у кримінальному провадженні №62019170000000040 від 22.01.2019 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. 
05.03.2019 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 було направлено в Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Довідкою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.06.2026 року №5/1616/2026 підтверджено, що у Нікопольському міськрайонному суді Дніпропетровської області на розгляді знаходяться матеріали кримінального провадження №62019170000000040 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.
Згідно з пунктом 2 Постанови №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування). Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про військовий обов`язок і військову службу" та цим Порядком.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку (п. 3 Постанови № 560).
Згідно з абзацами 6, 7 пункту 4 постанови №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:
підозрювані або обвинувачені особи, які під час досудового розслідування або судового розгляду тримаються під вартою, крім тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України. Зазначені особи, стосовно яких скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, повинні невідкладно, але не пізніше 48 годин з дня оголошення ухвали про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з`явитися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання;
підозрювані або обвинувачені особи, до яких під час досудового розслідування або судового розгляду застосовано інший захід, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, крім тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146 147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ухвали слідчого судді про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, виняток щодо призову на військову службу на період мобілізації становлять підозрювані або обвинувачені особи:
які під час досудового розслідування або судового розгляду тримаються під вартою;
що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України;
до яких під час досудового розслідування або судового розгляду застосовано інший захід, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З матеріалів позовної заяви та долучених документів вбачається, що ОСОБА_1 є обвинуваченим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_1 не знаходиться під вартою та не надав доказів щодо застосування до нього інших заходів, ніж запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 
Відповідно до частин 7, 8 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. 
Згідно з абзацу 2 пункту 81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ (абзацу 8 пункту 81 Порядку № 560).
Наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період, видається керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи) (пункту 82 Порядку №560).
Відповідно до норм пункту 82 Порядку №560 керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано наказ №2737 від 05.06.2026 року щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 та відправлення його до військової частини НОМЕР_1 .
Щодо визнання протиправними та скасування наказів про призов за мобілізацією до Збройних Сил України та про зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-ХІІ).
Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 за №1153/2008 визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом (пункт 2 Положення №1153/2008).
За змістом пункту 5 Положення №1153/2008 громадяни, які проходять військову службу є військовослужбовцями Збройних Сил України.
Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. 
Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.
У даному випадку, позивача призвано на військову службу за мобілізацією та відправлено для зарахування в військову частину НОМЕР_1 за мобілізаційними списками.
Відповідно до пункту 6 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно пункту 4 частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
За змістом частини 3 статті 24 Закону №2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Пунктом 14 Розділу II Інструкції №280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.
Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
За змістом пунктів 1, 2, 8 Розділу V вказаної Інструкції військовослужбовці, які переміщуються по службі з одних військових частин до інших, під час прямування до них рахуються як поповнення. Відправлення поповнення здійснюється як у складі команд, так і поодинці. 
Під час відправки поповнення з одних військових частин до інших у складі команди на всіх відправлених обов`язково мають бути такі документи, зокрема, іменний список або припис (в якому вказується, коли, кому та за яким вихідним номером вислано їх особові справи) на відправлених - у старшого команди. Прийом поповнення проводиться поіменно, за іменним списком на поповнення, отриманим від старшого команди. Приймати поповнення без поіменної перевірки заборонено.
Організація обліку та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Водночас, зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. 
Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.
У даному випадку, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2026 року №165 солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05 червня 2026 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, з призначенням солдатом резерву 45 запасної роти.
Відповідно, з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.
Отже, після видання наказу про зарахування позивача до особового складу військової частини НОМЕР_1 виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р.
Згідно з абзацом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 вбачається, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначені підстави звільнення з військової служби, а отже військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
Суд зазначає, що цими актами законодавства не передбачено звільнення чи виключення з військової служби шляхом скасування наказу про призов.
Оскільки наказ вже реалізований та позивача зараховано до військової частини НОМЕР_1 , останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача.
У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі № 9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі № П/9901/97/21).
Отже, скасування після його реалізації та вичерпання своєї дії оскаржуваного позивачем акту індивідуальної дії про прийняття на військову службу за призовом до військової частини, порушить стабільність публічно-правових відносин та принцип правової визначеності.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про правомірність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправки до військової частини НОМЕР_1 , та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №165 від 05.06.2026 року, яким ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що представником позивача при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 5324,80 грн., що підтверджується платіжною інструкцією АТ "Таскомбанк" від 01.07.2026 року.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача-3: військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник