Справа № 727/2701/26 
Провадження № 2/727/2973/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді: Гавалешка П.С.,
при секретарі судового засідання: Лепчук О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Якобишена Тетяна Дмитрівна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Якобишена Тетяна Дмитрівна звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала із відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 2019 року.
Під час перебування у шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 березня 2024 року у цивільній справі № 727/1253/24, шлюб між сторонами припинено та після припинення фактичних шлюбних стосунків син залишився проживати разом зі позивачем та знаходиться на її повному утриманні.
Відповідач з моменту припинення фактичних шлюбних відносин не виконує свій батьківський обов?язок щодо утримання дитини, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.
Відповідач є здоровою та працездатною людиною, щомісячно отримує доходи.
Вважає, що відповідач як батько дитини повинен нести також витрати на утримання сина, оскільки відповідач має достатні доходи, щоб нести спільно зі позивачем витрати на утримання дитини.
Розмір орієнтовних витрат на дитину на місяць становить 10000 грн.
На підставі вищевикладеного просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 аліменти на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій формі в розмірі 5000 (п?ять тисяч) грн. щомісячно, починаючи з дати пред?явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
18.06.2026 року Шевченківським районним судом м. Чернівці винесено ухвалу, якою скасовано заочне рішення від 08.04.2026 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Відзив на позовну заяву відповідач не надав, в заяві про перегляд заочного рішення зазначив, що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій та особою з інвалідністю ІІІ групи. Основним джерелом існування ОСОБА_2 є пенсія, місячний дохід якої складає 13349 грн.
В судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник надала суду клопотання, в якому підтримала позов повністю та просила його задовольнити, розглянути справу у їх відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його представник надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності.
Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 березня 2024 року у цивільній справі № 727/1253/24, шлюб між сторонами припинено.
Під час перебування у шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Судом також встановлено, що у відповідача є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17 січня 2025 року.
ОСОБА_2 є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_5 від 06.06.2023 року.
ОСОБА_2 має пенсію по інвалідності, 3 гр., згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 18.02.2026 р.
Згідно довідки про доходи № 0177 1610 3180 2167 ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Закарпатській обл. і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.01.2026 р. по 31.05.2026 р. складає 66746,06 грн.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»).
В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України).
За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено, що у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає - 3512 грн.
Однак, розмір аліментів має бути не мінімальним, а достатнім для утримання, виховання, навчання та розвитку дитини.
Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19.
Суд звертає увагу, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.
В свою чергу, в силу приписів ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи наведене, суд виходить із безумовного права дітей на належне утримання, виховання, рівень життя та розвитку від своїх батьків, до досягнення повноліття.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Батьки дітей повинні забезпечити для них утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я.
Цей мінімум стягується з батьків навіть при наявності доходу лише в межах державних соціальних гарантій, призначених батькам (пенсій, допомог тощо) і не є достатнім для задоволення потреб дитини, тому при наявності більших доходів у батьків, відповідно і аліменти повинні визначатися у більшому розмірі від мінімальної межі.
Разом із тим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.
Ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 24.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає, що присудження аліментів у встановленому судом розмірі не покладатиме надмірного фінансового тягаря на платника аліментів, та буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.
Також згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1331,20 грн. 
Керуючись ст. 180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 4, 5, 10, 18, 133, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Якобишена Тетяна Дмитрівна, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п?ять тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 24.02.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П.С. Гавалешко