636/2105/26
2/621/1640/26
РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)

10 липня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Кришталь А. А.,

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС",
представники позивача - Романенко М. Е., Міньковська А. В.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи в залі суду справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

06.03.2026 від ТОВ "ВІН ФІНАНС" через систему "Електронний суд" до Чугуївського міського суду Харківської області надійшла позовна заява до ОСОБА_2 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 802478 від 18.04.2019 у загальному розмірі 28 694 грн 98 коп., з яких: 22 582 грн 00 коп - сума заборгованості за кредитним договором; 4 234 грн 65 коп. - сума інфляційних втрат; 1 878 грн 33 коп. - сума 3 відсотків річних; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_3 укладено договір про надання фінансового кредиту № 802478. Відповідно до індивідуальної частини договору № 802478 про надання фінансового кредиту, ТОВ "Авентус Україна" надав відповідачу позику у сумі 7 000 грн 00 коп. 
ТОВ "Авентус Україна" виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 802478 від 18.04.2019 та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7 000 грн 00 коп., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ "ВІН ФІНАНС". 
Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає ? 22 582 грн 00 коп., а саме: сума основного боргу - 7 000 грн 00 коп.; сума боргу за процентами - 1 260 грн 00 коп.; сума боргу за простроченими процентами - 10 962 грн 00 коп.; сума боргу за штрафами - 3 360 грн 00 коп.
Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту позичальник погоджується, що кредитор має право передати персональні дані клієнта третім особам для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення заборгованості за договором, договірної неустойки, збитків та інших засобів правового захисту. 
Відповідно до ч. 1 ст. 512 та 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
12.04.2018 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (ТОВ "ВІН ФІНАНС") укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 
12.09.2019 укладено додаткову угоду № 25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 25 від 12.09.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до ОСОБА_3 за договором про надання фінансового кредиту № 802478 від 18.04.2019 перейшло до нового кредитора - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" (ТОВ "ВІН ФІНАНС"). 
Договір про надання фінансового кредиту № 802478 від 18.04.2019 укладений в електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". 
Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі в електронних), у листах, телеграмах, яким обмінялися сторони. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 3 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Отже, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Заборгованість відповідача перед позивачем становить 28 694 грн 98 коп., з яких: 22 582 грн 00 коп - сума заборгованості за кредитним договором; 4 234 грн 65 коп. - сума інфляційних втрат; 1 878 грн 33 коп. - сума 3 відсотків річних. 
Щодо строків позовної давності. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормами ст. 267 ЦК України визначено - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Відповідно до позиції Верховного суду, яка була викладена в постанові по справі № 679/1136/21 від 07 вересня 2022 року: "У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню.".
Тому, враховуючи практику застосування норм права Верховним судом, в силу приписів, зокрема, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", строк на звернення до суду із позовною заявою, який настав під час дії обмежень карантинного характеру, має бути продовженим, а отже заява про застосування строків позовної давності має бути визнаною як передчасна та в її задоволені має бути відмовлено.
Крім цього, до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, позивачем виокремлюється також введення воєнного стану на території країни.
Згідно розділу "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено п. 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.
Чугуївським міським судом Харківської області отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача у порядку, передбаченому частинами 6, 7 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України.
Так, відповідно до довідки ГУ ДМС у Харківській області № 6301.4.3-5493/63.1-26 від 10.03.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 18).
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25.03.2026 позовну заяву направлено за територіальною підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області.
27.04.2026 матеріали справи надійшли до суду.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.04.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 29.05.2026.
29.05.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідача, судове засідання відкладене на 10.07.2026.
10.07.2026 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно.
Представник позивача Романенко М. Е. у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_4 не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. 
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача не заперечував і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18).
У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Даними договору № 802478 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 18.04.2019, графіку платежів як додатку № 1 до договору № 802478 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 18.04.2019, довідки про прийняття та підтвердження умов Договору від 18.04.2019, підтверджується, що 18.04.2019 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 7 000 грн 00 коп. строком на 10 днів (договір діє до повного погашення клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором). Стандартна процентна ставка, в день - 1,8 %. Також, договором передбачено (пункт 3.6), що у разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором: 3.6.1 протягом пільгового періоду з 1 по 3 день прострочення виконання зобов`язань клієнта, нарахування процентів не здійснюється; 3.6.2 з 4 дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 днів прострочення. Відповідно до пунктів 4.4, 4,5 у випадку прострочення повернення суми позики клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 84 грн 00 коп. за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язання за договором. Штраф за договором нараховується у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50 % суми, одержаної клієнтом за цим договором і становить 3 500 грн 00 коп. Договір містить електронний підпис ОСОБА_3 в якості позичальника (а. с. 35-39).
12.04.2018 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" (нині ТОВ "Він Фінанс" укладений договір факторингу № 1, а 31.12.2018 та 12.09.2019 додаткові угоди до нього, за умовами яких відступлення прав вимоги за договором № 802478 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 18.04.2019 перейшло до позивача, що також підтверджується реєстром прав вимог № 25 та платіжною інструкцією № 802478 від 07.01.2026 (а. с. 49-60).
Протоколом № 1706 Загальних зборів учасників ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" від 25 липня 2024 року підтверджується, що ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" змінило назву на ТОВ "ВІН ФІНАНС" (а. с. 61, 62). 
Згідно картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) ТОВ "Авентус Україна" за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором № 802478 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 18.04.2019 у розмірі 28 694 грн 98 коп., з яких: 22 582 грн 00 коп - сума заборгованості за кредитним договором; 4 234 грн 65 коп. - сума інфляційних втрат; 1 878 грн 33 коп. - сума 3 відсотків річних (а. с. 40-48).
Отже, ТОВ "ВІН ФІНАНС" набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 щодо погашення наявної в нього заборгованості у загальному розмірі 28 694 грн 98 коп. за договором № 802478 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 18.04.2019. 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 18.04.2019 договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 802478 між ТОВ "Авентус України" та ОСОБА_4 та подальшим укладанням договору факторингу, за умовами якого право грошової вимоги перейшло до позивача, та наявності з боку відповідача невиконаних кредитних зобов`язань.
У зв`язку з тривалим невиконанням боржником грошового зобов`язання за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 802478 від 18.04.2019, за період з червня 2020 року по лютий 2022 року здійснено нарахування інфляційних збитків у розмірі 4 234 грн 65 коп. та за період з 18.05.2019 по 23.02.2022 здійснено нарахування 3 % річних у розмірі 1 878 грн 33 коп. 
Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунків заборгованості, який не спростовано відповідачем.
Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунки, або зобов`язання по сплаті нарахованих сум, відповідачем не надано.
За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі в межах заявлених позовних вимог.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано копії договору про надання правової допомоги № 33 від 22.03.2024, додаткову угоду до нього від 22.03.2024, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31.12.2025, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро "Анастасії Мінькової", необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" щодо стягнення кредитної заборгованості, розмір робіт склав 5 000 грн 00 коп. (а. с. 64-72).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача 2 662 грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 5 000 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" 28 694 (двадцять вісім тисяч шістсот дев`яносто чотири) грн 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС", місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ: 38750239. 

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повне рішення складене 10.07.2026.

Головуючий: В. В. Овдієнко