Справа № 320/53556/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потоцької Н.В.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південної митниці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №640/18803/21 в частині негайного поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Південної митниці, в якому позивач просить:
визнати бездіяльність Південної митниці у не виплаті середнього заробітку за час затримки виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №640/18803/21 в частині негайного поновлення на посаді ОСОБА_1 - протиправною;
зобов`язати Південну митницю нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №640/18803/21 в частині негайного поновлення на посаді за період з 01.06.2023 по дату ухвалення рішення судом у цій справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач неодноразово звертався до Державної фіскальної служби України із письмовою заявою про негайне виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 по справі №640/18803/21 в частині поновлення на посаді заступника начальника Миколаївської митниці ДФС з 03 червня 2021 року, проте постанова суду не виконана.
Оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №640/18803/21 у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді не виконується, на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання цієї постанови за період, що не охоплений попередніми судовими рішеннями з 01.06.2023 по дату ухвалення рішення судом у цій справі включно.
Процесуальні дії
Ухвалою суду від 06.03.2026 року залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків.
17.03.2026 року до суду за вхід. №ЕС/29008/26 від представника ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява.
17.03.2026 року до суду за вхід. №ЕС/28876/26 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою суду від 18.03.2026 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
01.04.2026 року за вхід.№ЕС/35435/26 надійшов відзив на позов, в якому наголошено на необґрунтованості вимог позивача. Позивач ніколи не перебував у трудових відносинах з Південною митницею (ЄДРПОУ 44017652). Як вже було встановлено матеріалами справи №640/18803/21, наказом Державної фіскальної служби №839-о від 02.06.2021, було припинено державну службу та звільнено Позивача з посади заступника начальника Миколаївської митниці ДФС. Отже, на момент звільнення Позивач перебував у трудових відносинах з Миколаївською митницею ДФС (ЄДРПОУ 39536431). Безпосередньо функціонувати Південна митниця (колишня назва – Миколаївська митниця) почала з 01.07.2021 року у відповідності до наказу Державної митної служби України від 30.06.2021 р. №472 “Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи”. Південна митниця (код ЄДРПОУ: 44017652) не входила до структури Державної фіскальної служби України і їй ніяким чином не підпорядковується, а отже, не є правонаступником Миколаївської митниці ДФС (ЄДРПОУ 39536431).
Крім того, поновлення Позивача на посаді знаходиться поза межами компетенції Відповідача, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, оскільки відповідно до частини 4 статті 546 Митного кодексу України, керівник митниці, його перший заступник та заступники призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до законодавства про державну службу без погодження з іншими органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.12.2022 у справі №640/18803/21 у позові ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Миколаївської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено повністю.
31 травня 2023 року Шостим апеляційним адміністративним судом розглянута апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Миколаївської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року у справі №640/18803/21 скасовано, ухвалено нове рішення, яким:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної митної служби України, Миколаївської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 02.06.2021 року №839-о про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Миколаївської митниці ДФС у зв`язку з реорганізацією, скороченням чисельності та штату державних службовців (пункт 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»).
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці ДФС з 03 червня 2021 року.
Стягнено з Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 червня 2021 року по 31 травня 2023 року у розмірі 367504,08 грн (триста шістдесят сім тисяч п`ятсот чотири грн 08 коп).
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці ДФС з 03 червня 2021 року, а також в частині стягнення з Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.
Стягнено з Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби на користь ОСОБА_1 витрати з професійної правової допомоги у розмірі 20000,00 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Постанова набрала своєї законної сили 31.05.2023 року.
Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №640/18803/21 в частині стягнення з Миколаївської митниці як відокремленого структурного підрозділу Державної митної служби на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03 червня 2021 року по 31 травня 2023 року у розмірі 367 504,08 грн (триста шістдесят сім тисяч п`ятсот чотири грн 08 коп) та витрати з професійної правової допомоги у розмірі 20 000,00 грн виконана органами Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області повністю.
23.04.2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрите виконавче провадження №74833845 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці ДФС з 03 червня 2021 року.
Станом на дату подання позову постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №640/18803/21 в частині негайного поновлення ОСОБА_1 не виконана.
РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Спірні правовідносини виникли у зв`язку із затримкою виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №640/18803/21 в частині негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці ДФС з 03.06.2021.
Оцінюючи доводи позивача, у зіставленні з нормативно-правовим регулюванням цих відносин, суд виходить із такого.
Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина восьма статті 235 КЗпП України).
Тобто законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення.
Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав особи, що звернулася за його захистом.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.
При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.
Судом установлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №640/18803/21 визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 02.06.2021 року №839-о про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Миколаївської митниці ДФС у зв`язку з реорганізацією, скороченням чисельності та штату державних службовців (пункт 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»).
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці ДФС з 03 червня 2021 року.
Однак наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Миколаївської митниці ДФС, на час подання позову та на час розгляду справи, Державною фіскальною службою України не прийнято.
Отже, наявний факт затримки виконання указаного судового рішення, оскільки відразу після оголошення рішення суду не було виконано.
Згідно з приписами статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник, з вини власника або уповноваженого ним органу, був позбавлений можливості працювати.
Отже, положення статті 236 указаного Кодексу установлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватися.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з 01.06.2023 року [наступний день після ухвалення Шостим апеляційним адміністративним судом постанови про поновлення на посаді] Державною фіскальною службою України не виконано покладеного на нього законом обов`язок щодо негайного добровільного виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді.
Усталеною є позиція Верховного Суду про покладення на роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 236 КЗпП України, незалежно від дій чи ініціативи працівника щодо поновлення на роботі, а також незалежно від причин зволікання із виконанням судового рішення, оскільки диспозиція цієї норми трудового законодавства пов`язує виплату середнього заробітку виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі, яке підлягає негайному виконанню роботодавцем.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №460/600/22 указано, що приписи частини восьмої статті 235 КЗпП України і приписи пункту 3 частини першої статті 371 КАС України чітко і однозначно установлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню й цей імператив адресований, передусім, роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби), ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущене до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.
Разом з цим суд наголошує, що ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2025 року справу №260/8573/23 передано на розгляд судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з метою забезпечення єдності практики вирішення спорів у подібних правовідносинах щодо застосування статті 236 КЗпП України в аспекті визначення належного відповідача.
Судова палата у постанові від 19.12.2025 у справі №260/8573/23, вирішуючи питання щодо застосування статті 236 КЗпП України, в частині визначення належного відповідача, дійшла такого висновку:
«… 83.1. Оскільки стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді є спеціальним видом відповідальності роботодавця, а саме особи, яка зобов`язана судовим рішенням та/або в силу закону видати наказ про поновлення незаконно звільненого працівника на посаді, то належним відповідачем, який, відповідно до статті 236 КЗпП України, має нести відповідальність за затримку виконання рішення суду про поновлення працівника на посаді, є уповноважений орган (його посадова особа), до повноважень якого, в силу відповідного закону, належить вирішення питання про поновлення працівника на посаді.
84. Зважаючи на наведене, Судова палата вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегій Касаційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року у справі №280/2481/21 та від 23 березня 2023 року у справі №420/8539/21, у яких Верховний Суд розглядав питання стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі [прокурорів на адміністративних посадах] та зобов`язав обласні прокуратури здійснити відповідні виплати.
85. Відступаючи у цій справі від висновків Верховного Суду, які викладено в указаних постановах, Судова палата зазначає, що відповідно до сформованої практики такий перелік судових рішень не є вичерпним.
86. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають ураховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
87. Отже, Верховний Суд, відступаючи від правової позиції, викладеної у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, може не вказувати на усі такі рішення, оскільки Суд відступає від правової позиції, а не від судових рішень…».
При цьому, суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі №191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №902/1076/24, від 09.08.2024 у справі №127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.
З урахуванням вказаних висновків суд, при розгляді даної справи застосовує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19.12.2025 у справі №260/8573/23, при вирішенні спірних правовідносин та доходить висновку, що належним відповідачем, який, відповідно до статті 236 КЗпП України, має нести відповідальність за затримку виконання рішення суду про поновлення працівника на посаді, є уповноважений орган (його посадова особа), до повноважень якого, в силу відповідного закону, належить вирішення питання про поновлення працівника на посаді, а саме - Державна фіскальна служба України.
Верховний Суд у справі №640/19103/19 констатував, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Ключовим питанням в даній справі також є встановлення період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі.
У спірних правовідносинах - наступний день після ухвалення рішення про поновлення на роботі – 01.06.2023, проте дату видання наказу про поновлення на роботі встановити неможливо, оскільки позивач не поновлений на посаді, а тому заявлені вимоги є передчасними.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Керуючись ст.ст. 2-12, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Південної митниці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі №640/18803/21 в частині негайного поновлення на посаді – відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Південної митниці (адреса: 54017, м. Миколаїв, вул. Маріупольська, 57-а, ЄДРПОУ 44017652, ел. пошта: mk.post@customs.gov.ua)

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА

.