Справа № 367/4785/26
Провадження №2/367/5796/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

01 червня 2026 року місто Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Мерзлого Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом Приватного комунально-побутового підприємства "Теплокомунсервіс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-
в с т а н о в и в :
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, обгрунтовуючи вимоги таким. Приватне комунально-побутове підприємство "Теплокомунсервіс" надавав послуги з централізованого опалення будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і квартирі АДРЕСА_2 , яка належить відповідачам. Починаючи з 2019 року позивачем, відповідно до тарифів на послуги з централізованого опалення для населення, які затвердженні рішеннями Виконавчого комітету Бучанської міської ради ради №661 від 18.12.2018, №801 від 19.10.2021, №449 від 12.10.2022, №1219 від 12.10.2023, №5241 від 11.10.2024 нараховувалась плата відповідачам за надані послуги з централізованого опалення, які відповідачі повинні були сплачувати, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.05 р. «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», а з 04.11.2021 діє публічний договір приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830. Нарахування здійснювалися за фактично спожиту теплову енергію, кількість якої визначено загальнобудинковим тепловим лічильником. Позивачем зобов`язання визначені Договором щодо надання послуги з централізованого опалення виконані належним чином та у повному обсязі. Відповідачі свої зобов`язання не виконали, за надані послуги не розрахувавлися і станом на 28.02.2026 заборговували згідно розрахунку суми боргу кошти в розмірі 62082,05 грн.
У зв`язку з чим, просили суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс»заборгованість у розмірі 62082,05 грн. за період з 01.10.2019 року по 28.02.2026 року, індекс інфляції у розмірі 9284,97 грн, 3% річних у розмірі 2887,65 грн та сплачений судовий збір.
ІІ. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 21.04.2026 копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками направлено засобами поштового зв`язку відповідачам за адресою зареєстрованого місця проживання. Указані поштові повідомлення повернуто до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».
Станом на 01.06.2026 відзиву чи клопотання про подовження строку на надання відзиву та/або будь-яких інших від відповідача до суду не надходило.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б.
Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Суд розглядає справу в порядок спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (частина п`ята статті 279 ЦПК України).
Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи є підстави для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням статей 223, 280 - 282 ЦПК України.
Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
За частиною четвертою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).
Обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що Приватне комунально-побутове підприємство “Теплокомунсервіс” надавало послуги з централізованого опалення будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.03.2026 №469639191, квартира за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної спільної власності належить: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 09.10.2012, виданого Виконавчим комітетом Бучанської міської ради. 
Згідно п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.05 р. «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та укладеного Договору, відповідач повинен був сплачувати плату за надані послуги з централізованого опалення, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Нарахування здійснювалися за фактично спожиту теплову енергію, кількість якої визначено загально будинковим тепловим лічильником. За наявності заборгованості у відповідача за цим договором позивач зараховує кошти, що надійшли від відповідача як погашення заборгованості за надані послуги в минулі періоди за цим Договором, незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.
Позивачем зобов`язання визначені Договором, щодо надання послуги з централізованого опалення виконані належним чином та у повному обсязі.
Відповідачі свої зобов`язання не виконали, за надані послуги не розрахувалися і станом на 28.02.2026 згідно розрахунку суми боргу заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги складає 62082,23 грн за період з 01.10.2019 року по 28.02.2026 року, індекс інфляції у розмірі 9284,97 грн, 3% річних у розмірі 2887,65 грн.
Позиція суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частиною 1 ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 
Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно із статтею 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Отже, відповідачі в силу вимог статей 322, 360 ЦК України зобов`язанні утримувати майно, що їм належить, та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 травня 2019 року у справі № 712/10644/16.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 4 ст. 544 ЦПК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок,що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц та у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1)комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2)послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Як установлено судом, вимоги про стягнення заборгованості за спожиті послуги позивачем заявлено лише до двох співвласників, а саме:  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Оскільки частки співвласників не визначені, майно перебуває у спільній власності. У такому випадку закон дозволяє позивачу вимагати сплату боргу як від усіх власників разом, так і від будь-кого з них окремо. 
Постачальник послуг (позивач) має право висунути вимогу про заміну або стягнення боргу повністю або частково з будь-кого з боржників.
Відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання свого майна: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому згідно з ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.
З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачам. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідаіч мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком.
З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за оплату житлово-комунальної послуги з централізованого опалення у розмірі розмірі 62082,23 грн за період з 01.10.2019 року по 28.02.2026 року, індекс інфляції у розмірі 9284,97 грн, 3% річних у розмірі 2887,65 грн.
Щодо судових витрат.:
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Таким чином,у зв`язкуіз задоволеннямпозову на користь позивача підлягають солідарному стягненню з відповідачів документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову в розмірі 3328,00 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 322, 356, 360, 368, 526, 544 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов Приватного комунально-побутового підприємства "Теплокомунсервіс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, – задовольнити.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» (08292, Київська обл., м. Буча, вул. В.Ковальського, 59-Б, офіс 127, код ЄДРПОУ 19408548) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 62082,23 грн за період з 01.10.2019 року по 28.02.2026 року, індекс інфляції у розмірі 9284,97 грн, 3% річних у розмірі 2887,65 грн.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» (08292, Київська обл., м. Буча, вул. В.Ковальського, 59-Б, офіс 127, код ЄДРПОУ 19408548) сплачений судовий збір в розмірі 3328,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.). 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду складено та підписано 01.06.2026.
Відомості про учасників:
Позивач: Приватне комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» (08292, Київська обл., м. Буча, вул. В.Ковальського, 59-Б, офіс 127, код ЄДРПОУ 19408548).
Відповідачі:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 );
ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Суддя Л.В. Мерзлий