26.05.26
22-ц/812/981/26
Провадження № 22-ц/812/981/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

26 травня 2026 року      м. Миколаїв
справа № 487/3651/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем – Повертайленко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 22 грудня 2025 року суддею Щербиною С.В. у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту не зазначена), у цивільній справі за заявою 
ОСОБА_2 , 
заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , 
про оголошення особи померлою за особливих обставин,
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаною вище заявою.
Зазначала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_1 21 травня 2009 року шлюб з ОСОБА_4 був розірваний.
Після початку збройної агресії російської федерації ОСОБА_4 приступив до військової служби в Збройних силах України за мобілізацією та був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Після того як колишній чоловік перестав виходити на зв`язок, від його побратимів дізналась, що він загинув. Через деякий час отримала сповіщення №35/2024, що її колишній чоловік, молодший сержант ОСОБА_4 зник безвісти під час виконання бойового завдання.
Службовим розслідуванням було встановлено, що у зв`язку з інтенсивними бойовими діями молодший сержант ОСОБА_4 отримав несумісні з життям поранення ІНФОРМАЦІЯ_3 біля населеного пункту Часів Яр, Донецької області, за таких обставин: внаслідок активних штурмових дій з боку противника з 05:20 до 07:00 під час переміщення з позиції відділення “ЛАСКА” до позиції відділення “ХМАРА” через влучання ворожого артилерійського снаряду її колишній чоловік отримав поранення несумісні з життям. У зв`язку зі втратою вищезазначених позицій в результаті штурмових дій противника та постійним ворожим вогневим контролем території, провести заходи щодо евакуації тіла для встановлення факту смерті не було можливим, а тому її колишній чоловік, молодший сержант ОСОБА_4 вважається зниклим безвісти за особливих обставин.
Зазначені обставини офіційно підтверджуються Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11 травня 2024 року №1078 “Про результати службового розслідування, призначеного наказом №674 від 26 березня 2024 року” та Витягами із актів службового розслідування від 09 травня 2024 року № 12/3/476 та № 12/3/468.
Оскільки її колишній чоловік ОСОБА_4 зник за особливих обставин, що загрожували йому смертю та дають підстави припускати його загибель внаслідок ворожих штурмових дій та вогневих обстрілів на тимчасово окупованій території України, з метою оформлення державної допомоги, яка надається членам сім`ї загиблих захисників України та пенсії по втраті годувальника для сина, ОСОБА_2 просила оголосити ОСОБА_4 померлим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України. Датою смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 просила вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті вважати м. Часів Яр Донецької області.
Узагальнені доводи інших учасників
Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 подав відзив у якому вказував на відсутність підстав для задоволення заяви. Посилався на те, що заявниця не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_4 або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю.
Представник військової частини НОМЕР_1 просив прийняти рішення в межах чинного законодавства, що не суперечить інтересам обороноздатності України в умовах введеного на території України воєнного стану. 
Представник Міністерства оборони України у своїх запереченнях вказував, що заява ОСОБА_2 є необґрунтованою та передчасною.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заява про оголошення особи померлою є передчасною, оскільки подана до суду з порушенням строків, визначених частиною другою статті 46 ЦК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до наказу Міністерства громад та території України №376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», та на який посилається суд під час ухвалення судового рішення, зазначено, що датою початку Активних бойових дій (розділ 2 переліку «Території активних бойових дій») на території «Часовоярської міської територіальна громада за винятком с. Богданівка» є 24.02.2022, а датою завершення бойових дій 06.08.2024, тобто заяву було подано із дотриманням строків, передбачених ч.2 ст. 46 ЦК України. 
Посилання суду у зазначеному рішенні на розділ 3 зазначеного переліку «Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси» апелянт вважає некоректним у зв`язку з тим, що функціонування на певних територіях державних електронних інформаційних ресурсів ніяким чином не відображає наявність чи відсутність «активних бойових дій».
Крім того апелянт зазначала, що згідно пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. 
Згідно до положень частин другої-третьої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. 
Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Дана позиція визначена в постанові Верховного Суду від 26.02.2024 р. у справі №686/9938/23. 
Узагальнені доводи інших учасників 
Заінтересовані особи правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
2.Мотивувальна частина
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Дементьєвої Ю.С., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 з 27 квітня 2007 року, який розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 травня 2009 року.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
01.06.2022 року солдат запасу ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Сповіщенням №35/2024 від 27.03.2024 року було повідомлено, що молодший сержант ОСОБА_4 зник безвісти 21 березня 2024 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Іванівське, Бахмутського району, Донецької області.
Із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11 травня 2024 року №1078 “Про результати службового розслідування, призначеного наказом №674 від 26 березня 2024року” та витягів із актів службового розслідування від 09 травня 2024 року № 12/3/476 та № 12/3/468 вбачається, що у зв`язку з інтенсивними бойовими діями, молодший сержант ОСОБА_4 21 березня 2024 року біля населеного пункту Часів Яр, Донецької області, отримав поранення несумісні з життям за таких обставин: внаслідок активних штурмових дій з боку противника з 05:20 до 07:00 під час переміщення з позиції відділення “ЛАСКА” до позиції відділення “ХМАРА” через влучання ворожого артилерійського снаряду ОСОБА_4 отримав поранення несумісні з життям. У зв`язку зі втратою вищезазначених позицій в результаті штурмових дій противника та постійним ворожим вогневим контролем території, провести заходи щодо евакуації тіла для встановлення факту смерті не було можливим, а тому молодший сержант ОСОБА_4 вважається «зниклим безвісти».
04 квітня 2024 року Миколаївським районним управлінням поліції ГУ НП в Миколаївській області зареєстровано кримінальне провадження №12024152030000587 за фактом зникнення ОСОБА_4 .
Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20240501-20 від 01 травня 2024 року підтверджується внесення відомостей до вказаного реєстру інформації про зникнення безвісти ОСОБА_4 .
Позиція апеляційного суду
Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, передбачений в Главі 6 Розділу IV ЦПК України "Окреме провадження".
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Верховний Суд у постанові від 04 червня 2025 року в справі № 753/8049/24 наголосив, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У статті 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 зазначала, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Законодавець розмежовує категорії "воєнні дії", "збройний конфлікт" і "воєнний стан".
Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями "воєнні дії" і "збройний конфлікт", а не "воєнний стан". Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. 
Велика Палата Верховного Суду в наведеній постанові також виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України.
У цьому наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.
Отже, суди можуть використовувати дані з такого наказу для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
У справі, що переглядається, встановлено, що 21 березня 2024 року поблизу населеного пункту Часів Яр Бахмутського району Донецької області, молодший сержант ОСОБА_4 внаслідок активних штурмових дій з боку противника з 05:20 до 07:00 під час переміщення з позиції відділення “ЛАСКА” до позиції відділення “ХМАРА” через влучання ворожого артилерійського снаряду, отримав поранення несумісні з життям. У зв`язку із втратою вищезазначених позицій в результаті штурмових дій противника та постійним ворожим вогневим контролем території, провести заходи щодо евакуації тіла для встановлення факту смерті не було можливим, а тому молодший сержант ОСОБА_4 вважається «зниклим безвісти».
Отже, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22, з`ясуванню та дослідженню судами в цій справі підлягала обставина ведення на території Часовоярської територіальної громади Бахмутського району Донецької області бойових дій та (в разі його наявності) моменту їхнього завершення. 
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами і доповненнями, а тепер - наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.
За змістом підрозділу 2 розділу I Наказу № 376 у редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_2 до суду з цією заявою та її вирішення судом, Часовоярська міська територіальна громада за винятком с. Богданівка Бахмутського району Донецької області була територією активних бойових дій з 24 лютого 2022 року до 06 серпня 2024 року.
Водночас згідно підрозділу 3 розділу I цього ж Наказу Часовоярська міська територіальна громада за винятком с. Богданівка Бахмутського району Донецької області з 07 серпня 2024 року по теперішній час є територією активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси.
Оскільки на території, де зник безвісти молодший сержант ОСОБА_4 , продовжують здійснюватися активні бойові дії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про передчасність поданої ОСОБА_2 заяви .
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги про безпідставне посилання суду першої інстанції на розділ 3 переліку «Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси» у зв`язку з тим, що функціонування на певних територіях державних електронних інформаційних ресурсів ніяким чином не відображає наявність чи відсутність «активних бойових дій».
Так, Наказ № 376 визначає перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії (розділ І) та тимчасово окупованих рф територій України (розділ ІІ).
У свою чергу, серед територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, розрізняють: 1) території можливих бойових дій - регіони, де зберігається загроза бойових зіткнень (підрозділ 1 розділу І), 2) території активних бойових дій - райони, де тривають інтенсивні бойові дії або вони відбувалися нещодавно (підрозділ 2 розділу І); 3) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси - райони, де бойові дії не припинили роботу ключових електронних систем держави (підрозділ 3 розділу І).
Тобто, як підрозділ 2, так і підрозділ 3 розділу І Наказу № 376 перелічують території, на яких ведуться активні бойові дії, з однією лише відмінністю - на територіях, наявних у переліку в підрозділі 3 розділу І Наказу, ключові електронні системи держави продовжують свою роботу.
Будь-якого застереження про те, що інформація, наявна в підрозділі 3 розділу І, застосовна лише в питаннях оподаткування, як уважає заявниця, Наказ № 376 не містить.
Оскільки на рівні нормативно-правових актів держави територія Часовоярської міської територіальної громади за винятком с. Богданівка Бахмутського району Донецької області визнається такою, на якій продовжуються активні бойові дії, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 , як правопопереднику ОСОБА_1 у задоволенні заяви, правильно застосувавши правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 24 грудня 2025 року у справі № 595/726/25 (провадження № 61-15826ск25).
Інші наведені в апеляційній скарзі аргументи висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Отже, оскільки правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є очевидним, апеляційний суд доходить висновку що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для її задоволення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Щодо судових витрат
Від сплати судового збору апелянт був звільнений на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» тому підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий     Н.О.Тищук
Судді:      В.В.Коломієць
Т.В.Серебрякова
---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 01 червня 2026 року