Єдиний унікальний номер 341/1064/26 
Номер провадження 3/341/147/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року місто Галич 

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергель М. Р. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
установив
ОСОБА_2 повторно вчинив домашнє насильство щодо колишньої дружини за наступних встановлених суддею обставин.
05 червня 2026 року близько 22 години 00 хвилин по  АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , який притягався до адміністративної відповідальності на підставі протоколу від 01.05.2026 № 738308 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно колишньої дружини ОСОБА_3 , у ході якого ображав її нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 173-2 КУпАП.
Протокол надійшов до суду 16.06.2026.
Відповідно до статті 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 173-2 КУпАП розглядаються у триденний строк.
Розгляд справи призначено на 18.06.2026 о 09:50 з повідомленням соби, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, шляхом телефонограми, яку ОСОБА_2 прийняв.
Про місце розгляду протоколу ОСОБА_2 повідомлений під розпис у протоколі від 12.06.2026.
Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП справу може бути розглянуто за відсутності особи лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» в п. 41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
До того ж у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України» Суд наголосив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя насамперед покладається на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
При цьому правопорушення, передбачене статтею 173-2 КУпАП не входить до переліку справ, передбачених частиною 2 статті 268 КУпАП, розгляд яких необхідно проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Своєю чергою суддя вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку незадоволення з результатами розгляду справи, особа не позбавлена права висловити свою позицію, надати відповідні докази щодо суті пред`явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП під час апеляційного оскарження постанови і такі доводи можуть бути взяті до уваги та враховані судом апеляційної інстанції під час вирішення справи по суті.
Суд позбавлений можливості і не вважає за доцільне відкладати розгляд справи невизначену кількість разів до того часу, коли особа виявить бажання з`явитися чи закінчаться строки, можливого, накладення адміністративного стягнення.
Ураховуючи неявку ОСОБА_2 без поважної причини у судове засідання, а також те, що є дані про обізнаність особи про розгляд справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суддя вважає за можливе справу розглядати без участі ОСОБА_2 .
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суддя виходить з наступного. 
Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Приписами частини 1 статті 173-2 КУпАП як адміністративне правопорушення визначено вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статті, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
У частині третій статті 173-2 КУпАП передбачено, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб 
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 визначено, що домашнє насильство – це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками тощо.
Винуватість  ОСОБА_2  у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому за вище викладених обставин, доведена дослідженими доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення цього рішення, а саме даними, які містяться у: 
- протоколі про адміністративне правопорушення від 12.06.2026 № 738313, в якому описано об`єктивну сторону порушення, дані порушника, повідомлення про місце розгляду справи, зазначено про отримання особою примірника протоколу;
- копії протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.06.2026;
- рапорті працівника поліції;
- копії пояснення потерпілої ОСОБА_3 від 05.06.2026;
- копії пояснення дочки потерпілої ОСОБА_4 від 05.06.2026, яка пояснила, що прийшов п`яний батько ОСОБА_2 прийшов, сильно кричав, ображав маму. Потерпіла просила його піти, але він не реагував, сильно кричав, стукав у двері руками і ногами.
- копії пояснення ОСОБА_2 від 05.06.2026, в яких останній зазначив, що конфлікту не вчиняв, а просто сів на гойдалку;
- копії постанови судді від 28.05.2026 про накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що свідчить про повторність вчинення відповідного порушення особою.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Наявні докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.
Вважаю, що під час складення протоколу працівник поліції дотримався вимог статті 256 КУпАП, такий протокол складено уповноваженою особою, його форма та зміст повністю відповідають законодавству.
Зібрані у справі докази винуватості  ОСОБА_2  у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2  КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до статей 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Враховуючи вище викладене, дійшов висновку, що у діях  ОСОБА_2  наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2  КУпАП.
Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Оцінивши докази у їх сукупності та враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь вини, повторність порушення, вважаю за необхідне застосувати до  ОСОБА_2  адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини 3 статті 173-2  КУпАП, у вигляді штрафу максимального розміру.
При цьому суддя не вбачає необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, у зв`язку з тим, що з матеріалів справи не вбачається системності відповідної поведінки ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року 3328,0 грн.
Керуючись статтями 173-2, 283-285 КУпАП, суддя
постановив
ОСОБА_2  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 0 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Роз`яснити  ОСОБА_2 , що відповідно до змісту статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом
Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її прийняття.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. 

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ