ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 р. 	Справа № 520/20002/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 (головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В.) у справі №520/20002/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Національної поліції в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом, в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 07.11. 2015 по 26.06.2025 відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями);
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 26.06. 2025 відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (зі змінами та доповненнями).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Головне управління Національної поліції в Харківській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просило змінити рішення суду виклавши його в наступній редакції:
«Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, саме за період з 26 травня 2025 року по 25 червня 2025 року, відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-Ш (зі змінами та доповненнями). 
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, а саме за період з 26 травня 2025 року по 25 червня 2025 року відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-Ш (зі змінами та доповненнями)».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неврахування судом першої інстанції того, що період з 07.11.2015 до 25.06.2025 охоплює період затримки всіх виплат грошових доходів, виплачених позивачу на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі № 520/33341/24 – як індексацію грошового забезпечення, так і компенсацію за невикористану відпустку, проте компенсація за невикористану дні щорічної відпустки відноситься до одноразових видів грошового забезпечення, за які не передбачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати. 
Також уважає, що судом першої інстанції помилково визначено період нарахування та виплати компенсації з 07.11.2015 до 25.06.2025, який, на думку відповідача має обчислюватися з 26.05.2025 (дата набрання законної сили рішенням суду) по 25.06.2025 (дата нарахування та виплати відповідних коштів). 
Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.
На підставі положень ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач у період з 07.11.2015 по 18.09.2018 проходив службу в Національній поліції України, наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 18 вересня 2018 року № 251о/с «По особовому складу» звільнений зі служби.
В період проходження служби позивачу частково не нараховувались та не виплачувались додаткові види грошового забезпечення, що слугувало підставою звернення до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі № 520/33341/24 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.
26.06.2025 відповідачем на виконання рішення суду від 03.03.2025 у справі №520/33341/24 виплачено на користь позивача кошти у сумі 3 925,01 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку.
Позивач через свого представника звернувся до відповідача з вимогою про нарахування та виплату компенсації за втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати на підставі закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат», проте відповідач листом від 24.07.2025 за № 124507-2025 відмовив у нарахуванні та виплаті такої компенсації.
Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії, звернувся з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції урахував несвоєчасну виплату позивачу сум грошового забезпечення та наявність у відповідача обов`язку виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням таких строків.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики соціального захисту поліцейських та членів їх сімей, визначені закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 за № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Статтями 59, 60 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питання проходження служби в поліції.
Статтею 62 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно - правових актів України, а також у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченого цим законом та іншими актами законодавства.
За приписами ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-111 від 19.10.2000 (далі також - Закон №2050-111) та "Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 за №159 (далі по тексту - Порядок №159) .
Відповідно до ст. 1 Закону №2050-111 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі ст.2 Закону №2050-111 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (ч.2 ст.2 Закону №2050-111).
Приписами ст.3 Закону №2050-111 обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі ст.4 Закону №2050-111 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (статті 6 Закону).
З метою реалізації Закону №2050-111 Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 прийнято Постанову №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (надалі – Порядок №159).
Згідно п.1 Порядку №159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до п.2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Положеннями пункту 3 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення).
Використане у ст.3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
У постанові від 21.05.2014 у справі № 6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що «компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення».
Така ж правова позиція викладена Верховним Судом і у постанові від 23.02.2021 у справі № 803/1423/17.
У постановах від 10.04.2019 у справі №686/13725/17, від 19.02.2020 у справі №826/12938/16 Верховний Суд зазначив, що правове значення при виплаті компенсації має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013.
Так, в указаному Рішенні Конституційний Суд України виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. 
За висновком Конституційного Суду України кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Отже, нормативне урегулювання відносин щодо компенсації громадянам втрати частини доходів вказує на те, що така компенсація пов`язана, по-перше, з порушенням встановлених строків виплати таких доходів; по-друге, з виключним переліком доходів як систематичних грошових виплат громадянам; по-третє, з фактом виплати нарахованих доходів. При цьому, підставою для компенсації є затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців. Тому розмір компенсації невід`ємно пов`язаний з видом та розміром невчасно виплаченого доходу, а також з тривалістю часу, протягом якого була затримка його виплати.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 у справі № 520/33341/24 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.
26.06.2025 відповідачем на виконання рішення суду від 03.03.2025 у справі № 520/33341/24 виплачено на користь позивача частину грошового забезпечення у сумі 3925,01 грн., а саме: компенсацію за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) – 718,60 грн.; індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 – 3206,41 грн.
Враховуючи наявність факту виплати позивачу сум грошового забезпечення з порушенням строків, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.
Так, колегія суддів зазначає, що індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення строків її виплати позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу за несвоєчасну виплату частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Разом з цим компенсація за невикористану частину щорічної відпустки не входить до складу грошового забезпечення та фактично носить одноразовий характер, яка виплачується лише за певних умов (в разі невикористання) та має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, зі звільненням працівника.
Отже, з огляду на те, що Закон №2050-111 застосовується до грошових доходів громадян, які не мають разового характеру, а компенсація за невикористану відпустку є одноразовою виплатою, така не підлягає компенсації відповідно до вимог цього Закону.
Висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 219/228/16-ц.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, наведеного не врахував.
Доводи апеляційної скарги в цій частині приймаються у якості належних.
Посилання апелянта на те, що період нарахування та виплати компенсації має обчислюватися з 26.05.2025 (дата набрання законної сили рішенням суду) по 25.06.2025 (дата нарахування та виплати відповідних коштів), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки нарахування та виплати компенсації охоплює весь період затримки - з 1-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування доходу, до дня фактичної виплати.
Так, як зазначалось вище, ч.1 ст.2 Закону №2050-111 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Тобто право на компенсацію виникає з моменту затримки виплати доходу на один і більше календарних місяців.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку скасування рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористану відпустку та прийняти в цій частині постанову про відмову в задоволені позову.
З урахуванням приписів статті 139 КАС України розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 у справі №520/20002/25 скасувати в частині визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за період з 07 листопада 2015 по 26 червня 2025 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та зобов`язання нарахувати та виплатити таку компенсацію. 
Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Викласти абзац перший , другий та третій рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 у справі № 520/20002/25в наступній редакції:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, саме за період з 07 листопада 2015 року по 26 червня 2025 року, відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-Ш (зі змінами та доповненнями). 
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, а саме за період з 07 листопада 2015 року по 26 червня 2025 року відповідно до закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-Ш (зі змінами та доповненнями)».
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 у справі № 520/20002/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова