ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2193/25  Номер провадження 22-ц/814/2390/26	Головуючий у 1-й інстанції Кунець М. Г.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., за участі секретаря судового засідання: Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Саєнко Олександра Олексійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2026 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Конкорд 2018" про визнання додаткової угоди укладеною, визнання відсутнім права оренди та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки,-
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2025 року ТОВ "Райз-Схід" (далі - позивач) звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 19.12.2024 до договору оренди землі № б/н від 15.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» та ОСОБА_1 ; визнати відсутнім у ТОВ «Агро Конкорд 2018» права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322685800:00:002:0089 площею 3,4425 га, що виникло на підставі договору оренди земельної ділянки №1.153 від 16.05.2025; скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322685800:00:002:0089, зареєстрованого на підставі договору оренди земельної ділянки №1.153 від 16.05.2025, номер запису про інше речове право 59958464.
В обгрунтування позову вказувало, що 15 травня 2018 року між ТОВ «Райз -Схід» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі б/н. Строк дії договору до 15 червня 2025 року. 
Зазначало, що маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, позивачем 19 лютого 2025 року було надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення вих. № 33 про намір продовжити дію договору разом із додатковою угодою.
Проте, відповідач ОСОБА_1 отримавши повідомлення про намір продовжити дію договору відповіді на вищевказаний лист не надала, тобто не скористалася правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечила проти продовження договору на новий строк.
Таким чином вважало, що поновило договір на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку.
Разом з тим, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по земельній ділянці з кадастровим номером 5322685800:00:002:0089 встановлено, що 20 травня 2025 року проведена державна реєстрація договору оренди землі № б/н від 16 травня 2025 року, укладеного між ТОВ «Агро Конкорд 2018» та Твердоступ КМ., номери записів про інше речове право: 59958464.
Враховуючи викладене вважало, що належним способом захисту прав первинного орендаря відповідають дві позовні вимоги - про спонукання до укладення додаткової угоди (тобто про визнання такої угоди укладеної) та про визнання відсутнім права оренди наступного орендаря.
Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2026 року у задоволенні позову ТОВ "Райз-Схід" до ОСОБА_1 , ТОВ "Агро Конкорд 2018", про визнання додаткової угоди укладеною, визнання відсутнім права оренди та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 19.12.2024 року спрямовано відповідачу лист повідомлення про намір продовжити дію Договору оренди землі № б/н від 15.05.2018 року, вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та недопущення порушення права землекористувача. До листа додано два оригінальних примірника додаткової угоди про продовження дії договору, підписані зі сторони орендаря (трек-номер відправлення 06 011 146 352 47).
Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист Відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження Договору на новий строк. 
Таким чином, вважає, що позивач скористався своїм переважним правом на поновлення договору та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Окрім того вказує, що орендар належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та Законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проект додаткової угоди. 
Разом з тим, ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322685800:00:002:0089 з ТОВ «Агро Конкорд 2018», чим порушила право позивача на переважне право на поновлення строку дії договору оренди землі.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи по справі будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Районним судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5322685800:00:002:0089, площею 3,4425 га, яка розташована на території Ригівської сільської ради Миргородського (колишнього Лохвицького ) району Полтавської області.
Також встановлено, що 15 травня 2018 між ТОВ «Райз Схід» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі б/н. Згідно п. 1.1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку з кадастровим номером 5322685800:00:002:0089 площею 3,4425 га, яка розташована на території Ригівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. Згідно з пунктом 3.1 договір укладений на 7 (сім) років (а.с. 18-19).
Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 26701034 (а.с. 16).
Відповідно до платіжної інструкцій та довідки про доходи ОСОБА_1 , остання отримувала орендну плату за укладеним з ТОВ «Райз Схід» договором оренди земельної ділянки, та за період з 2018 по 2025 рік їй було виплачено орендну плату в розмірі 151 709,33 грн. (а.с. 28-30).
Із матеріалів справи вбачається. що стороною позивача долучено до позову копію листа-повідомлення від 19.12.2024 за вих. № 33 про намір продовжити дію договору оренди землі б/н від 15.05.2018, а також копію примірника додаткової угоди № б/н до договору оренди землі № б/н від 15.05.2018 (а.с.21-23). Відповідачем вказане повідомлення отримано 25.02.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення( а.с.25).
Також із справи вбачається, що згідно листа-повідомлення від 27.02.2025, адресованого ТОВ «Райз-Схід», вказано, що ОСОБА_1 , як власниця земельної ділянки, не має наміру продовжувати з товариством орендні відносини і відмовляє в укладенні нового договору оренди землі, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 48).
16 травня 2025 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Конкорд 2018» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером: 5322685800:00:002:0089 площею 3,4425 га, строком дії на 7 років (а.с. 49), відомості про що внесені до державного реєстру речових прав (а.с.50).
Оскільки належними доказами підтверджено відсутність волевиявлення власника спірної земельної ділянки на продовження договору оренди землі з позивачем відсутні підстави для задоволення позову.
Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.
Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до статті 316 ЦК України право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Правомочність власника - в його праві володіти, користуватися й розпоряджатися майном у межах, встановлених законом, що випливає зі статті 317 ЦК України. Право користування є одним з видів речових прав на чуже майно (стаття 395 ЦК України).
Частиною 4 статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до частин 1-5 статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Частинами 8 та 9 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини 1 статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.
Таким чином, для застосування частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 статті 33 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц).
У справі, що переглядається судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача було направлено лист-повідомлення від 19.12.2024 за вих. № 33 про намір продовжити дію договору оренди землі б/н від 15.05.2018, а також копію примірника додаткової угоди № б/н до договору оренди землі № б/н від 15.05.2018 (а.с.21-23). 
Відповідачем вказане повідомлення отримано 25.02.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення( а.с.25).
Згідно листа-повідомлення від 27.02.2025, адресованого ТОВ «Райз-Схід», вказано, що ОСОБА_1 , як власниця земельної ділянки, не має наміру продовжувати з товариством орендні відносини і відмовляє в укладенні нового договору оренди землі, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення ТОВ «Райз-Схід»(а.с. 48).
Надаючи оцінку вказаним обставинам суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що такий обов`язковий елемент реалізації переважного права позивача на поновлення договору оренди, як волевиявлення сторін на продовження договірних відносин, відсутній, запропонована позивачем додаткова угода до договору оренди землі орендодавцем підписана не була, що відповідно до вимог частини 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим договору оренди землі.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з огляду на наступе.
Так, орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Для реалізації такого наміру він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною 2 статті 33 Закону України «Про оренду землі») повідомити про це орендодавця та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладенню орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю у нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк).
Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря як більш уразливої сторони в цих правовідносинах від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.
У справі, яка переглядається, орендар належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити строк дії договору оренди, як це передбачено договором, проте, орендодавець заперечив щодо такого поновлення, завчасно надіславши орендарю повідомлення, у якому висловив заперечення проти поновлення дії договору, належно їх обґрунтувавши.
Лист орендодавця є достатнім підтвердженням його відмови від подальшої пролонгації відповідного договору на новий строк. На укладення додаткової угоди необхідна згода сторін, про що йдеться у частині 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (див.: постанови Верховного Суду від 28 травня 2024 року у справі № 604/648/23, від 08 березня 2024 року у справі № 604/425/23, від 08 травня 2024 року у справі № 604/483/23).
Оскільки за результатами розгляду вказаної справи встановлено, що сторонами - орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Райз-Схід» такої згоди досягнуто не було, власник правомірно відмовив у пролонгації договору оренди земельної ділянки з позивачем, а тому ТОВ «Райз-Схід» втратило своє право на поновлення договору оренди земельної ділянки.
Слід також зазначити, що переважне право позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки за відсутності волевиявлення орендодавця у орендаря відсутні правові підстави претендувати на поновлення договору оренди землі.
Задля дотримання балансу між правами та законними інтересами власника та користувача (орендодавця та орендаря) законодавець передбачив, що власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати своє майно в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк; орендар, який належно виконував свої обов`язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами (див.: постанову Верховного Суду 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17).
Оскільки орендодавець відмовився поновлювати договір оренди землі на попередніх умовах, суд першої інстанції правильно констатував відсутність за таких обставин справи порушення переважного права орендаря, адже переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Для пролонгації відносини оренди та реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк необхідною є згода обох сторін, одного лише волевиявлення орендаря недостатньо.
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про неправильне тлумачення судом змісту переважного права орендаря, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» і порушення цього права внаслідок укладення договору з іншим орендарем; про недобросовісність поведінки орендодавця з огляду на укладення договору оренди з іншою особою; про необхідність застосування принципів правової визначеності, добросовісності та розумності; а також про наявність у позивача правомірного очікування поновлення договору оренди - не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Отже, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника Саєнко Олександра Олексійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід»- залишити без задоволення.
Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 лютого 2026 року– залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 червня 2026 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ С.Б. Бутенко _________________ О.І. Обідіна