ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6227/26 Справа № 216/761/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - МАЛАНЮК О. Я. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 216/761/26
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»
відповідач  ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бондарчук Аліна Олексіївна, на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року, яке ухвалено суддею Маланюком О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 березня 2026 року,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1152811, згідно умов якого сума кредиту - 18750 грн., строк кредиту 731 день, з кінцевим терміном повернення 21 серпня 2025 року.
31 січня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 31012025, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1152811.
Станом на сьогоднішній день, заборгованість за договором відповідачкою не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідачки обліковується прострочена заборгованість за договором № 1152811 від 21 серпня 2023 року у розмірі 35 474,48 грн, з яких 17 916,87 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 17 557,61 грн заборгованість за нарахованими процентами по дату відступлення права вимоги, яку позивач просив стягнути з відповідачки та судові витрати у справі.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1152811 від 21 серня 2023 року в сумі 35474,48 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 17 916,87 грн, заборгованість за відсотками 17 557,61 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондарчук А.О., просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1152811 від 21 серпня 2023 року в сумі 14 166,87 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 14 166,87 грн та стягнути судовий збір у розмірі 1 062,40 грн.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що в матеріалах справи знаходиться лише докази отримання (перерахування) грошових коштів за кредитним договором № 1152811 у розмірі 15 000 грн на рахунок споживача, жодного платіжного доручення про перерахування коштів у розмірі 3 750 гривень на користь Товариства з метою виконання зобов`язань стороною не надано, тобто позивачем не доведено, а судом не встановлено факт виконання позивачем пунктів 2.1. та 3.5 договору, а тому у позивача відсутнє право вимоги у відповідачки коштів у розмірі 3 750 грн. Також апелянт зазначає, що згідно розрахунку заборгованості за кредитом, наданої позивачем споживачем було сплачене тіло кредиту у розмірі 667,1 грн та відсотки у розмірі 4 659,87 грн. 
Апелянт зазначає, що згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1152811, станом на 27 січня 2026 року, визначена загальна заборгованість в розмірі 35 474,48 грн, яка складається з заборгованість по тілу кредиту - 17 916,87 грн, заборгованість за процентами – 17 557,61 грн. Розрахунок сформований за період 31 січня 2025 року по 27 січня 2026 року. Тобто, позивачем безпідставно вказано у позові, що розрахунок заборгованості здійснено по дату відступлення права вимоги, а насправді після дати відступлення і після закінчення строку дії договору. Також наголошує, що в матеріалах справи наданий позивачем розрахунок заборгованості відрізняється від розрахунку заборгованості за кредитним договором від Кредитодавця № 1152811 та від Графіку платежів № 1152811, який був підписаний сторонами при підписанні кредиту 21 серпня 2023 року, якому судом першої інстнації не було надано оцінки. Згідно Графіку платежів № 1152811, який був підписаний сторонами при підписанню кредиту 21 серпня 2023 року, за період в який вимагає сплати заборгованості позивач, а саме з 31 січня 2025 року по дату закінчення кредитного договору 21 серпня 2025 року, споживачу необхідно сплатити 3 462,09 грн (813,48 грн + 656,71 грн + 627,32 грн + 508,16 грн + 412,75 грн + 282,86 грн + 160,81 грн). Згідно Розрахунку заборгованості за кредитним договором від Кредитодавця № 1152811 Споживачем було сплачено відсотків у розмірі 4 659,87 грн, тому апелянт вважає, що вимога позивача по стягнення заборгованості за відсотками має бути незадоволеною.
Крім того зазначає, що позивачем не подано документи, які свідчать про оплату гонорару за надання правничої допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), отже, не доведено сам факт понесених витрат на правничу допомогу. У договорі № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року відсутнє погодження сторонами можливості сплати гонорару у майбутньому, а у позовній заяві вимога про стягнення витрат на правничу допомогу звучить як уже про понесені, що не було доведено позивачем.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстрації залишити без змін, апеляційну скаргу представника відповідачки - залишити без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки, станом на момент подання апеляційної скарги, ціна позову складала менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Слон Кредит» та підписала анкету-заяву, та заяву приєднання до Публічної пропозиції ТОВ «Слон Кредит» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 21 серпня 2023 року.
21 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1152811 про надання споживчого кредиту (укладається в електронній формі), згідно умов якого відповідач отримала кредит у сумі 18 750 грн строком на 731 день до 21 серпня 2025 року включно (п.1.3-1.4 Договору); процентна ставка фіксована та складає за перший день користування кредитом включно 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом до кінця строку кредитування 100% річних ( п. 1.5); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 259,19% річних ( п. 1.7.); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 47 917,17 грн ( п. 1.8.).
Пунктом 2.1. передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 15 000 грн на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 ; у розмірі 3 750 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору. (Даний платіж Споживач доручає здійснити Товариству (покладає обов`язок на Товариство в порядку передбаченому ст.528 УЦК України) з метою виконання зобов`язань Споживача перед Товариством з метою виконання зобов`язань, передбачених п.3.5 Договору.
Згідно з п. 5.1.- 5.2 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Повернення кредитної заборгованості Споживачем, всі платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в Договорі та/або на Веб-сайті поточні рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України – гривні. З метою повернення кредитної заборгованості Споживач може використовувати: - сервіси доступні Споживачу в Особистому кабінеті та/або на Веб-сайті, які забезпечують перерахування коштів в погашення заборгованості перед Товариством з використанням реквізитів платіжної картки; - платіжні термінали банків, фінансових установ, з якими у Товариства є відповідні домовленості про приймання платежів та переказ коштів на поточний рахунок Товариства; - інші платіжні сервіси та/або власні поточні рахунки.
Відповідачка ОСОБА_1 підписала вищенаведений договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором B765, 21.08.2023 15:24:29 / ОСОБА_1 /
З довідки ТОВ «Пейтек» № 20250204-199 від 04 лютого 2025 року вбачається успішне перерахування грошових коштів на платіжну карту клієнта від ТОВ «Слон Кредит» 21 серпня 2023 року 15.25.55 год. на суму 15 000 грн. Карта НОМЕР_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, проведеного ТОВ «Слон Кредит», заборгованість за кредитним договором № 115 від 21 серпня 2023 року станом на 05 березня 2025 року становить 35 474,48 грн, а саме: заборгованість за кредитом 14 332,85 грн, за відсотками за перший день користування 3 584,02 грн, по відсотках (на дату продажу) 17 557,61 грн, по штрафам/пені 0 грн.
31 січня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» (Клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (Фактор) укладено договір надання послуги з факторингу №31012025 згідно з яким, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основого зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників для друку за договором надання послуги з факторингу № 31012025 від 31 січня 2025 року, передано та відповідно прийнято реєстр боржників кількістю 2092.
Відповідно до додатку №1-1 Реєстру Боржників для друку за договором надання послуги з факторингу № 31012025 від 31 січня 2025 року та витягу з додатку № 1-1 ТОВ «Факторинг Партнерс» прийнято право вимоги до боржника під порядковим номером 1683, ОСОБА_1 за кредитним договором № 1152811 на загальну суму боргу в розмірі 35 474,48 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, станом на 27 січня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1152811, становить 35 474,48 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 17 916,87 грн; заборгованість за відсотками 17 557,61 грн.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог, на підставі досліджених та оцінених судом доказів виходив з їх обґрунтованості та доведеності.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами відповідачки , викладеними в апеляційній скарзі, оскільки вони були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено в оскаржуваному судовому рішенні.
Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 21 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1152811 про надання споживчого кредиту (укладається в електронній формі), згідно умов якого відповідач отримала кредит у сумі 18 750 грн строком на 731 день до 21 серпня 2025 року включно (п.1.3-1.4 Договору); процентна ставка фіксована та складає за перший день користування кредитом включно 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом до кінця строку кредитування 100% річних ( п. 1.5); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 259,19% річних ( п. 1.7.); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 47 917,17 грн ( п. 1.8.).
Пунктом 2.1. передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 15 000 грн на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 ; у розмірі 3 750 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. Договору. (Даний платіж Споживач доручає здійснити Товариству (покладає обов`язок на Товариство в порядку передбаченому ст.528 УЦК України) з метою виконання зобов`язань Споживача перед Товариством з метою виконання зобов`язань, передбачених п.3.5 Договору.
Згідно з п. 5.1.- 5.2 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Повернення кредитної заборгованості Споживачем, всі платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в Договорі та/або на Веб-сайті поточні рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України – гривні. З метою повернення кредитної заборгованості Споживач може використовувати: - сервіси доступні Споживачу в Особистому кабінеті та/або на Веб-сайті, які забезпечують перерахування коштів в погашення заборгованості перед Товариством з використанням реквізитів платіжної картки; - платіжні термінали банків, фінансових установ, з якими у Товариства є відповідні домовленості про приймання платежів та переказ коштів на поточний рахунок Товариства; - інші платіжні сервіси та/або власні поточні рахунки.
Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Слон Кредит» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.
З довідки ТОВ «Пейтек» № 20250204-199 від 04 лютого 2025 року вбачається успішне перерахування грошових коштів на платіжну карту клієнта від ТОВ «Слон Кредит» 21 серпня 2023 року 15.25.55 год. на суму 15 000 грн. Карта НОМЕР_1 .
Перевіряючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості, суд виходив з доведеності розміру заборгованості за основною сумою боргу за договором № 1152811 від 21 серпня 2023 року у розмірі 35 474,48 грн
Так, за умовами укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту № 1152811 від 21 серпня 2023 року, відповідач отримала кредит у сумі 18 750 грн строком на 731 день до 21 серпня 2025 року включно (п.1.3-1.4 Договору); процентна ставка фіксована та складає за перший день користування кредитом включно 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом до кінця строку кредитування 100% річних ( п. 1.5); орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 259,19% річних ( п. 1.7.); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 47 917,17 грн ( п. 1.8.).
Досліджуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, наданий позивачем, а саме порядок нарахування відсотків, суд встановив, що відсотки нараховувалися відповідно до умов договору № 21152811 від 21 серпня 2023 року, погодженими з відповідачкою, а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідачки ОСОБА_1 
31 січня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» (Клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (Фактор) укладено договір надання послуги з факторингу №31012025 згідно з яким, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основого зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Згідно з актом прийому-передачі Реєстру Боржників для друку за договором надання послуги з факторингу № 31012025 від 31 січня 2025 року, передано та відповідно прийнято реєстр боржників кількістю 2092.
Відповідно до додатку №1-1 Реєстру Боржників для друку за договором надання послуги з факторингу № 31012025 від 31 січня 2025 року та витягу з додатку № 1-1 ТОВ «Факторинг Партнерс» прийнято право вимоги до боржника під порядковим номером 1683, ОСОБА_1 за кредитним договором № 1152811 на загальну суму боргу в розмірі 35 474,48 грн.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.
Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність заявлених позивачем позовних вимог, тоді, як стороною відповідачки суду не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.
При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що згідно Графіку платежів № 1152811, який був підписаний сторонами при підписанні кредиту 21 серпня 2023 року, за період в який вимагає сплати заборгованості позивач, а саме з 31 січня 2025 року по дату закінчення кредитного договору 21 серпня 2025 року, споживачу необхідно сплатити 3 462,09 грн (813,48 грн + 656,71 грн + 627,32 грн + 508,16 грн + 412,75 грн + 282,86 грн + 160,81 грн).
Дійсно, згідно умов кредитного договору та узгодженого сторонами графіку платежів, сума процентів за кредитним договором мала становити 3 462,09 грн, однак, ця сума розрахована за умови щомісячного поверенння відповідачкою частини кредитних коштів, що останньою не здійснювалось. 
Отже, за умови відсутності з боку відповідачки щомісячного поверенння частини кредитних коштів, розмір заборгованості за процентами, в межах строку дії кредитного договору, становить 17 557,61 грн. 
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дослідив надані стороною позивача докази, взяв до уваги заперечення сторони відповідачки, враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, стягнув з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу з 2 500 грн, з розміром якого повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону й підстави його скасування відсутні.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.
Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2026 року відповідачці ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору в розмірі 3 993,60 грн за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі. ОСОБА_1 надано суду апеляційної інстанції докази сплати 08 травня 2026 року нею судового збору в розмірі 3 993,60 грн. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бондарчук Аліна Олексіївна, - залишити без задоволення. 
Рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 29 травня 2026 року. 

Головуючий:

Судді: