ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

01.05.2026	м. Суми	Справа № 920/416/26	

Господарський суд Сумської області у складі:
судді Резніченко О.Ю.,
розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом: Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради “Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни” (вул. Сумської тероборони, буд. 24, м. Суми, 40031, код ЄДРПОУ 02000375)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Спеціалізована компанія “Електросистема” (вул. Юрія Вєтрова, буд. 20, м. Суми, 40022, ЄДРПОУ 37186703)
про стягнення 33663,33 грн

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 33 663,33 грн та 3 328,00 грн судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно було включено до договірної ціни у договорі на виконання робіт від 16.10.2023 №275 кошти у розмірі 33 663,33 грн, так як ці кошти є податками, зборами та обов`язковими платежами і не враховуються складовими вартості будівництва.
Кошти у розмірі 33 663,33 грн були відображені в актах приймання виконаних відповідачем будівельних робіт та сплачені позивачем відповідачу.
Тому, на думку позивача, кошти мають бути повернуті йому.
Відповідач позов не визнає у повному обсязі з огляду на те, що позиція позивача щодо виключення єдиного податку зі складу договірної ціни є дискримінаційною по відношенню до суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, порушує принцип рівності учасників господарських правовідносин, ставить платників єдиного податку у гірше економічне становище порівняно з іншими суб`єктами та суперечить загальним засадам здійснення підприємницької діяльності, зокрема принципам недискримінації та свободи договору. Такий підхід фактично є втручанням у господарську діяльність відповідача та покладає на нього додатковий фінансовий тягар, не передбачений умовами договору або законодавством.
Відповідно до статей 291, 292 Податкового кодексу України єдиний податок є обов`язковим платежем, який сплачується з отриманого доходу. Податкові правовідносини виникають виключно між платником податку та державою і не створюють жодних майнових вимог між сторонами господарського договору, у зв`язку з чим позивач не має правових підстав вимагати повернення частини погодженої договірної ціни.
Обраний позивачем спосіб захисту є неналежним, оскільки фактично спрямований на зміну погодженої сторонами ціни після виконання договору, що не передбачено жодною нормою чинного законодавства.
Рух справи.
Ухвалою суду від 31.03.2026 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
15.04.2026 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх.№1994 від 15.04.2026).
Фактичні обставини, встановлені судом. 
16.10.2023 між сторонами було укладено Договір № 275 (відкриті торги з особливостями) (далі по тексту – договір №275), за умовами п.1.1 якого відповідач (виконавець) зобов`язується виконати роботи по: «Реконструкція електромереж КНП СОР «Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни» - встановлення дизельної електростанції (146 кВт) для резервного електропостачання споживачів лікарняного та поліклінічного корпусів за адресою: м. Суми, вул. Ковпака, 24», за ДК 45310000-3 «Електромонтажні роботи».
Відповідно до п. 3.1. Договору його вартість визначається на основі договірної ціни, яка є невід`ємною частиною договору та складає 869 900,00 грн, в т.ч. єдиний податок, без ПДВ.
Також у п.п. 3.2. - 3.7. сторони узгодили, що погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю па момент його укладення.
Ціна може змінюватись у разі покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Ціна може змінюватись у разі продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг).
Зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку з зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування, а також у зв`язку з зміною системи оподаткування пропорційно до зміни податкового навантаження внаслідок зміни системи оподаткування.
Ціна може змінюватись у разі зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку “на добу наперед”, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
Договірна ціна (додаток №1 до договору) підписана сторонами без зауважень та складає 869 900,00 грн. 
Порядок приймання та оплати робіт за договором визначений у п.п. 3.9.-3.10. договору, згідно яких: приймання робіт за договором здійснюється замовником на підставі актів приймання виконаних робіт за формою КБ-2в, що готує виконавець. Замовник перевіряє і підписує переданий акт (за формою КБ-2в) в частині фактично виконаних робіт та повертає його виконавцю протягом 5-ти робочих днів з моменту їх отримання від виконавця, або в той же термін надає останньому письмову обгрунтовану відмову від його підписання з переліком недоліків, або невідповідності обсягів виконаних робіт. У випадку неотримання виконавцем від замовника у встановлений строк (5-ти робочих днів) підписаних форм КБ-2в, або обгрунтованої письмової відповіді з зауваженнями, виконані роботи виконавцем вважаються прийнятими замовником, що є підставою для оплати замовником виконаних робіт. Оплата здійснюється замовником на поточний рахунок виконавця на підставі отриманих актів про виконання робіт не пізніше 10 банківських днів з дати його отримання, форма розрахунків – безготівкове перерахування коштів.
14.12.2023 між сторонами було підписано додаткову угоду №1 до договору, згідно з якою було зменшено загальну вартість договору до 673 266,73 грн, в т.ч. єдиний податок.
Матеріалами справи (акти приймання виконаних будівельних робіт №№1-4 за жовтень-грудень 2023) підтверджується та сторонами не заперечується факт виконання відповідачем робіт за договором та їх прийняття позивачем на загальну суму 673 266,73 грн.
Позивач прийняв роботи без будь-яких зауважень та оплатив у повному обсязі (платіжні інструкції а.с. 22-23).
На думку позивача, відповідачем неправомірно було включено кошти у вигляді податків, зборів, обов`язкових платежів, які встановлюються чинним законодавством і не враховуються складовими вартості будівництва до договірної ціни з огляду на наступне, а також зазначена сума відображена в актах приймання виконаних будівельних робіт в сумі 33 663,33 грн.
На виконання вимог частини другої статті 7 Закону України «Про ціни і ціноутворення» та частини другої статті 17 Закону України «Про інвестиційну діяльність», наказом Мінрегіону від 25.06.2021 № 162 «Деякі питання ціноутворення у будівництві», зареєстрованим в Мін`юсті 17.09.2021 за №1225/36847, затверджено, зокрема Порядок застосування кошторисних норм та нормативів з ціноутворення при визначені вартості будівництва (далі — Порядок).
Пунктом 3 Порядку встановлено, що застосування кошторисних норм та нормативів з ціноутворення у будівництві є обов`язковим для визначення вартості будівництва об`єктів, що споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, при будівництві об`єктів за рахунок інших джерел - фінансування - обумовлюється договором.
Наказом Мінрегіону від 01.11.2021 № 281 «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві», затверджені кошторисні норми України «Настанова з визначення вартості будівництва» (далі - Настанова) та «Настанова з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво» (далі - Настанова з визначення вартості ПВР).
Пунктом 5.1 Настанови зазначено, що ціна пропозиції учасника процедури закупівлі (договірна ціна) формується па підставі вартості будівельних робіт, до складу якої включаються прямі, загальновиробничі та інші витрати на будівництво об`єкта, прибуток, кошти на покриття адміністративних втрат будівельних організацій, кошти на покриття ризиків у випадках, передбачених у цупкі і 4.40 цієї Настанови, кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами, кошти на сплату податків, зборів, обов`язкових платежів..
Пунктом 5.34 Настанови також передбачено, що до складу ціни пропозиції учасника процедури закупівлі (договірної ціни) включаються встановлені чинним законодавством податки, збори, обов`язкові платежі, не враховані складовими вартості будівництва.
Разом з тим, розмір податків, зборів, обов`язкових платежів, який визначається відповідно Настанови та Настанови з визначення вартості ПВР визначається, виходячи з норм і бази для їх нарахування, встановлених законодавством у сфері будівництва, нормування у будівництві, містобудування, просторового планування територій та архітектури.
Однак згідно з вимогами Податкового кодексу України єдиний податок обраховується від загального прибутку фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування, і такі витрати не є компенсованими витратами, а також їх визначення законодавством у сфері будівництва, нормування у будівництві, містобудування, просторового планування територій та архітектури не передбачається тому до вартості будівництва об`єктів не включаються.
Тому позивач вважає, що включення відповідачем коштів у сумі 33 663,33 грн у вигляді податків, зборів, обов`язкових платежів, які встановлюються чинним законодавством і не враховуються складовими вартості будівництва завдало позивачу відповідних збитків.
Позивач надсилав відповідачу 22.01.2026 претензійний лист №05-09/12/119 з вимогою повернути кошти у розмірі 33 663,33 грн.
Відповідач кошти не повернув, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом. 
Законодавство, що підлягає застосуванню. Висновки суду.
Правовідносини, які є предметом спору, регулюються гл. 60 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. 
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.
Також ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, ст. 629 ЦК України унормовує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На думку позивача, заявлені до стягнення кошти у розмірі 33 663,33 грн, є збитками.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
У ч. 2 ст. 22 ЦК України установлено, що збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для застосування такої міри відповідальності та відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення:
- протиправна поведінка, дії чи бездіяльність особи;
- наявність збитків:
- протиправний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками;
- вина правопорушника.
Ураховуючи приписи ст. 623 ЦК України, саме на позивача покладається обов`язок довести протиправність поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та причинний зв`язок між такої поведінки із заподіяними збитками. У випадку відсутності хоча б однієї із названих умов правова відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).
Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд, перш за все, повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.
Господарському суду слід відрізняти обов`язок боржника по відшкодуванню збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (Глава 51 ЦК України) від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України). Зазначене розмежування підстав відповідальності пояснюється також тим, що збитки, заподіяні невиконанням договірних зобов`язань, повинен відшкодувати контрагент за договором, а позадоговірну шкоду - особа, яка її завдала. 
Викладена правова позиція послідовно підтримується Верховним Судом, зокрема вона наведена у постановах КГС ВС від 19.09.2024 у справі № 916/3392/23, від 10.10.2023 у справі № 914/127/20.
Оцінюючи доведеність протиправної поведінки відповідача, наявність у позивача збитків та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, суд виходить з наступного:
- відповідач роботи виконав відповідно до умов договору належним чином, позивач прийняв роботи без жодних зауважень і оплатив.
При цьому суд зазначає, що перед підписанням актів приймання робіт саме на уповноважених представників позивача покладено обов`язок перевірити, які роботи були включені до акту, чи були вони виконані у повному обсязі та чи правомірно включено до акту інші нарахування.
Крім цього суд погоджується із позицією відповідача, що підписання актів без зауважень підтверджує погодження вартості виконаних робіт, після прийняття робіт замовник не має права вимагати перегляду ціни, підписані акти є належним доказом погодження вартості, спір щодо вартості після прийняття робіт є безпідставним, а одностороння зміна ціни після виконання договору є недопустимою.
Згідно з п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, визначених п. 297.1 ст. 297 Кодексу (податок на прибуток підприємств, ПДВ та ін.), на сплату єдиного податку.
Відповідно ст. 134, 292 Податкового кодексу України об`єкти оподаткування єдиного податку платників податку 3-ї групи та податку на прибуток підприємств мають подібну економічну суть (дохід і прибуток). Тож підхід у частині віднесення до витрат єдиного податку платників податку 3-ї групи має бути аналогічним до податку на прибуток підприємств.
Зі свого боку витрати з податку на прибуток визнаються та відносяться на фінансовий результат після оподаткування. Таким чином, єдиний податок, не належить до витрат, пов`язаних з виконанням робіт, від яких платник податку отримує дохід, та сплачується безпосередньо платником такого податку.
Суд встановив, що включення до актів прийняття наданих послуг зі здійснення технічного нагляду єдиного податку за ставкою 5% відповідає умовам договору, визначеним п.3.1. Договору, тобто такі витрати погоджено сторонами в межах свободи договору.
Враховуючи викладені обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що умови договору сторони виконали повністю і зауважень одна до одної з приводу включення до актів приймання виконаних робіт єдиного податку за ставкою 5% у них не було.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності складу цивільного правопорушення у діях відповідача, та відмовляє у задоволенні позову повністю.
Розподіл судових витрат між сторонам.
Приймаючи до уваги відмову судом у позові, судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача. 
Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради “Сумський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Спеціалізована компанія “Електросистема” про стягнення 33 663 грн 33 коп. – відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328 грн 00 коп. покласти на позивача.

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.05.2026.

Суддя	О.Ю. Резніченко