18.05.2026

Справа № 720/2655/24
Провадження № 2/720/665/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
з участю секретаря Княгницької Ю.В.
прокурора Довгань М.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та третьої особи обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року керівник Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави, в особі Національної служби здоров`я України звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, посилаючись на те, що 15 липня 2021 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «BMW-Х5», державний номерний знак реєстрації Республіки Литви НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Н-10» в межах с. Бояни Чернівецького району Чернівецької області, зі сторони м. Новоселиця в напрямку м. Чернівці, із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкістю 164,3 км/год, наближаючись до ділянки автомобільної дороги «Н-10»-968+км 248 - 915+км 257, водій ОСОБА_2 в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.4, 14.2 (в) ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із мотоциклом марки «SENKE SK 200», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням неповнолітнього водія ОСОБА_1 , який керував вказаним мотоциклом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та в порушення п.п. 1.5, 2.1(а), 2.3 (б,д), 12.4 Правил дорожнього руху України, рухався із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки, самовпевненість у своїх діях, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити вищевказаний автомобіль марки «BMW X5», під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював маневр обгону та рухався йому назустріч, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, в результаті чого допустив зіткнення з останнім.
Внаслідок, даної дорожньої транспортної пригоди, водій мотоцикла неповнолітній ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, як такі що небезпечні для життя, а пасажир мотоцикла неповнолітній ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Потерпілим від вказаного кримінального правопорушення є  ОСОБА_3 , який згідно довідки № 1288 від 20 вересня 2022 року ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», 67 ліжко-днів провів на стаціонарному лікуванні в підрозділі травматологічному відділені для дітей, загальна вартість лікування становить 42995 гривень 31 копійки, із яких38670 гривень 48 копійок виділено із коштів НСЗУ. У зв`язку із цим, позов прокуратури в інтересах держави про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілого у вказаному кримінальному провадженні судом не розглядався, а вказані витрати на користь держави не сплачено. Оскільки, ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» є комунальною установою, її фінансування здійснюється за рахунок коштів бюджету. У зв`язку з цим кримінальним правопорушенням, шкода, яка полягає у здійсненні витрат на лікування потерпіло від кримінального правопорушення, завдана інтересам держави. За вказаних обставин, керівник Чернівецької окружної прокуратури просив стягнути з солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України витрати на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення в розмірі 38670 гривень 48 копійки.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. 
Прокурор позов підтримав в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15 липня 2021 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «BMW-Х5», державний номерний знак реєстрації Республіки Литви НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Н-10» в межах с. Бояни Чернівецького району Чернівецької області, зі сторони м. Новоселиця в напрямку м. Чернівці, із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкістю 164,3 км/год, наближаючись до ділянки автомобільної дороги «Н-10»-968+км 248 - 915+км 257, водій ОСОБА_2 в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.4, 14.2 (в) ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, перед початком обгону не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснив виїзд керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із мотоциклом марки «SENKE SK 200», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням неповнолітнього водія ОСОБА_1 , який керував вказаним мотоциклом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та в порушення п.п. 1.5, 2.1(а), 2.3 (б,д), 12.4 Правил дорожнього руху України, рухався із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки, самовпевненість у своїх діях, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити вищевказаний автомобіль марки «BMW X5», під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював маневр обгону та рухався йому назустріч, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, в результаті чого допустив зіткнення з останнім. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 який був пасажиром мотоцикла марки «Senke SK200» державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. 
Згідно довідки № 1288 від 20 вересня 2022 року ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», 67 ліжко-днів провів на стаціонарному лікуванні в підрозділі травматологічному відділені для дітей, загальна вартість лікування становить 42995 гривень 31 копійки, із яких38670 гривень 48 копійок виділено із коштів НСЗУ.
Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2022 року ОСОБА_2 , було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено пока рання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування строком на 1 рік. Вказаний вирок учасниками справи не оскаржувався та набрав законної сили 02 жовтня 2022 року
Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 12 січня 2022 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ст. 286 ч. 1 КК України було закрито за нереабілітуючими підставами на підставі ст. 46 КК України за примиренням із потерпілим. 
Дана ухвала учасниками справи не оскаржувалась та набрала законної сили 19 січня 2022 року.
Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
В частині 3 статті 56 ЦПК України зазначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частинами 1, 3 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.
Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Будь яких доказів на спростування заявлених вимог, зокрема щодо розрахунку заборгованості відповідачами не надано та таких у судовому засіданні не здобуто.
Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до частин 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд виходить із того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили кримінальне правопорушення, внаслідок якого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та перебував на стаціонарному лікуванні у ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», на яке закладом охорони здоров`я було витрачено кошти в сумі 38670 гривень 48 копійки, що підтверджено належними та допустимими доказами, які знаходяться у матеріалах справи.
За таких обставин, зважаючи на вищенаведені положення, відповідачі зобов`язаний відшкодувати витрати понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору.
На підставі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 12, 56, 61, 76, 79, 80-82, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 274, 280 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2  на користь держави в особі Національної служби здоров`я України витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 38670 (тридцять вісім тисяч шістсот сімдесят) гривень 48 копійок. 
Стягнути пропорційно з  ОСОБА_2 та ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 3028 гривень 32 копійок, а саме з кожного по 1514 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя         Ляху Г.О.