Справа № 467/612/26
3/467/171/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2026 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, 
за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

Суть висунутого поліцією звинувачення 

Протоколом ВАД № 875680 від 22 квітня 2026 року поліція висунула ОСОБА_1 звинувачення у тому, що 20 квітня 2026 року, о 14 год. 38 хв., він, знаходячись в ОСТ «Бузьке», вул. Ягодка, 9 на ділянці 2,4 Південноукраїнської ТГ, вчинив конфлікт із головою кооперативу ОСОБА_2 , в ході якого погрожував останньому фізичною розправою та ображав нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
Дії ОСОБА_1 , за таких обставин, поліцією кваліфіковані за ст. 173 КУпАП.

Позиція учасників справи 

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що на підставі його заяви, поданої до ОСТ «Бузьке», йому було видано членську книжку садівника ОСТ «Бузьке» та виділено у користування земельну ділянку у вказаному садівничому товаристві. Оскільки він вважав, що вчинено всі необхідні дії, спрямовані на оформлення права користування земельною ділянкою, почав прибирати земельну ділянку від сухої трави та сміття. 
Однак, 20 квітня 2026 року з цих підстав у нього виникло непорозуміння із користувачем сусідньої ділянки, а тому він звернувся до голови СТ ОСОБА_2 . Однак, останній, прибувши на місце конфлікту, заперечив його право користуватись певною частиною земельної ділянки і сказав поступитись сусідові. 
Не погодившись із цим, між ними та ОСОБА_2 стався конфлікт, оскільки він вважав свої дії законними. 
На даний час між ним та ОСОБА_2 знайдено порозуміння та конфлікт вичерпано.
Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 огородив земельну ділянку, розташовану в межах ОСГ, та розпочав на ній будівельні роботи. Так, 20 квітня 2026 року йому повідомили, що ОСОБА_1 продовжує роботи на вказаній земельній ділянці. Після цього він прибув на місце розташування ділянки, та вказав ОСОБА_1 на недопустимість його дій, однак, останній почав вживати до нього образливі слова та лайку. 
Зазначив, що прямих погроз застосування до нього фізичної сили не було, однак, на той час він сприйняв висловлювання ОСОБА_1 саме так. На даний час конфлікт між ними вичерпано, сторони дійшли взаємопорозуміння, претензій до ОСОБА_1 не має.
У свою чергу, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, суд аналізував наступні питання.

Чи було вчинено адміністративне правопорушення

Відповідальність за ст. 173 КУпАП настає у разі вчинення дрібного хуліганства, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливого чіпляння до громадян та інших подібних дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Відповідно, згідно з диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.
При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом (постанова ВСУ від 27.04.2015 у справі № 5-7к15).
При хуліганстві об`єктом захисту є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (постанова ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).
У даному випадку, із обставин, що зазначені у протоколі, встановити, що дії ОСОБА_1 були дрібним хуліганством однозначно встановити неможливо.
Зокрема, протокол не містить у собі зазначення про те, що ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, як того вимагає диспозиція ст. 173 КУпАП.
Натомість, із протоколу лише слідує, що він вчинив конфлікт з ОСОБА_3 , в ході якого погрожував фізичною розправою та ображав нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
Але саме по собі порушення громадського порядку ще не вказує на те, що дії мали ознаки дрібного хуліганства.
Так як у поєднанні із порушенням громадського порядку особами повинна проявити хуліганський мотив у своїй поведінці.
Однак, встановити, що мотиви ОСОБА_1 були саме хуліганськими суд не може, оскільки згідно пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданих ними в судовому засіданні, між ними стався конфлікт щодо права користування земельною ділянкою в ОТС « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». При цьому ОСОБА_2 не підтвердив факт погроз на його адресу фізичною розправою та висловлювання нецензурною лайкою. При цьому, пояснив, що під час конфлікту сторони перебували у збудженому стані, а тому дії ОСОБА_1 на той час оцінив як погрози та образи.
В свою чергу, пояснення сторін, надані ними під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні узгоджуються між собою та містять лише відмінність у суб`єктивному сприйнятті ОСОБА_4 дій ОСОБА_5 .
Разом з цим, свідків інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення у протоколі не зазначено та відповідно матеріали справи пояснень таких осіб у собі не містять. 
За такого, встановити хуліганський мотив дій ОСОБА_1 і кваліфікувати їх за ст. 173 КУпАП суду не видається можливим через відсутність у нього достатньої кількості чітких і узгоджених між собою доказів, у урахуванням того, що жодних даних про мотив його дій у справі немає.
Таким чином, звинувачення грунтується на недостатніх доказах, із яких не можливо встановити суб`єктивну сторону правопорушення, у той час, як сам протокол не містить у собі відображення усіх ключових ознак його об`єктивної сторони, як то, вказівки на те, що дії ОСОБА_1 є дрібним хуліганством.
Відповідно, є сумнівним наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення із кваліфікацією за ст. 173 КУпАП, а саме: наявні сумніви щодо суб`єктивної сторони, як от, хуліганського мотиву. 

Чи винна ця особа у вчиненні адміністративного правопорушення 

Суд, провівши судовий розгляд на підставі наданого йому протоколу про адміністративне правопорушення, виключно у його межах, та сукупно із урахуванням інших доданих до нього доказів та пояснень сторін дійшов наступного.
Суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, у якому висувається твердження про вчинення особою правопорушення, а тому до нього висуваються певні вимоги і обов`язок щодо належного складання. А надання доказів на підтвердження викладених у ньому відомостей покладається на особу, яка його складає. 
Встановлення та зазначення повних відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення є прямим обов`язком особи, яка його склала, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, тобто така особа має викласти у протоколі суть правопорушення у точній відповідності з диспозицією норми, яка інкримінується особі.
Тобто, якщо поліція кваліфікує дії особи за ст. 173 КУпАП, то зобов`язана у протоколі викласти суть правопорушення точно відповідно до її диспозиції, зокрема, вказати, що особа вчинила дрібне хуліганство.
Бо саме це відмежовує ті чи інші подібні дії від кримінально караного хуліганства.
У даному випадку норма ст. 173 КУпАП висуває обов`язок зазначити у протоколі усі її обов`язкові ознаки, за якими, власне, дії особи й можливо кваліфікувати за нею.
Однак, протокол, яким фактично висунутого звинувачення, то такий не містить вказівки на дрібне хуліганство, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення.
А відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення має наслідком відсутність складу правопорушення у цілому.
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись лише у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
При цьому судом враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016) про те, що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить у собі правильного формулювання обвинувачення (суті порушення) у точній відповідності із диспозицією ст. 173 КУпАП щодо зазначення у ньому обов`язкової кваліфікуючої ознаки (дрібне хуліганство), то суд не може вважати його допустимим доказом у цій справі, бо він, фактично, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП у частині зазначення у ньому суті адміністративного правопорушення.
А суд, будучи обмеженим лише тими, даними, що відображені у протоколі, не може самостійно їх змінити.
Такий протокол і висунуте у такий спосіб звинувачення свідчить про порушення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на захист.
Тому таке порушення суд розцінює як істотне і виключає протокол із доказової бази у цій справі.
Загалом, ця справа не містить у собі інших доказів, які безсумнівно вказували б на вчинення ОСОБА_1 хуліганських дій з відповідним мотивом.
Крім цього, інші додані до протоколу докази є похідними від протоколу і не можуть собою замінити його і покликані лише підтвердити обставини, що у ньому викладені.
Тому суд мусить констатувати, що ця справа не забезпечена сукупністю належних і допустимих доказів у достатньому об`ємі, на підставі яких можливо було б зробити безсумнівний висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства.
Тож, суд, з мотивів, які наведені вище, має сумніви у тому, що у діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
А як вказав Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019, елементом принципу презумпції невинуватості є принцип«in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Крім цього, суд має сумнів у дійсності суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП з мотивів, що наведені ним вище. 
З огляду на недоведеність в діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Чи підлягає порушник адміністративній відповідальності

Підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні всіх ознак складу правопорушення, передбаченого законом.
У свою чергу, склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
У даному випадку суд встановив відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як його об`єктивної, так і суб`єктивної сторони, а тому приймає рішення про закриття провадження у цій справі на підставі п. 1 ст.247 цього ж Кодексу.

Інші питання, що вирішуються судом при винесенні постанови 

Судовий збір, за таких обставин, також не підлягає стягненню із ОСОБА_1 , бо на нього не накладається адміністративне стягнення з мотивів, що судом наведені вище.
Заходи забезпечення цього провадження не застосовувались.
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 245-247, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Суддя           Ірина Явіца