ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6548/26 Справа № 214/8032/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 214/8032/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М., 
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
відповідач ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2026 року, яке ухвалено суддею Гринем Н.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складення повного тексту рішення відсутні,
ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення з боргів» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 12 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 12919-10/2024, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 15 000 грн строк на 120 днів. 
22 січня 2025 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 22012025/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у томі числі за вищевказаним договором.
Відповідач порушив умови укладеного договору позики № 12919-10/2024 від 12.10.2024 в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами договору позики, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 37 795,50 грн, з яких: 15 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15 295,50 грн -заборгованість за процентами, 7 500 грн – сума заборгованості за штрафними санкціям.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 12919-10/2024 в сумі 37 795,50 грн, а також понесені судові витрати.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2026 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 12919-10/2024 в розмірі 30 295,50 грн, з яких: 15 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 295,50 грн - сума заборгованості за процентами. Вирішено питання щодо судових витрат.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення процентів, тому просить скасувати рішення суду в частині стягнення процентів у розмірі 15 295,50 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо стягнення процентів відмовити повністю.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач нарахував проценти за кредитним договором поза межами 120-денного строку дії договору, а саме за період після лютого 2025 року, а суд першої інстанції не надав належної оцінки цьому порушенню норм матеріального права.
Від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач зазначає, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту – є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору. Оскільки, відповідачем умови вищевказаного договору не виконувались відповідно до ст. ст. 526, 1046, 1054 ЦК України, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами, відповідно до умов вищевказаного договору є правомірними, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 369 ЦПК України, у редакції чинній на час подання апеляційної скарги).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишенню без змін, з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки апеляційна скарга стосується виключно незгоди зі стягненням з відповідача процентів за користування кредитами, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду рішення суду першої інстанції в іншій частині.
Судом встановлено, що 12 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 12919-10/2024 (сума позики – 15 000 грн, строком на 120 днів) (а.с. 6-9 копія договору, а.с. 10-11 копія паспорту споживчого кредиту).
Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача коштів, що підтверджується квитанцією (а.с. 12).
22 січня 2025 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 22.01.2025, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимог до боржників. (а.с. 15-17).
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 22012025 від 22 січня 2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 37 795,50 грн (а.с. 20).
Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості становить 37 795,50 грн, із яких: 15 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15 295,50 грн заборгованість за процентами, 7 500 грн – сума заборгованості за штрафними санкціям (а.с. 13).
Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції дійшов висновку, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладення між сторонами такої угоди. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині неустойки (штрафу, пені) суд посилався на те, що з 24 лютого 2022 року позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за відсотками, з огляду на наступне.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Згідно положень статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом першої інстанції правильно вказано та не заперечується сторонами, що 12 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 12919-10/2024, на виконання якого відповідачеві були надані кредитні кошти та які останній не повернув у строки, вказані в договорі.
Також, встановлено, що договором факторингу № 22012025/2 від 22 січня 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за договором № 12919-10/2024 від 12 жовтня 2024 року.
Що стосується позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, колегія суддів зазначає наступне.
Сторони відповідно до ст.6 ЦК України є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, норма абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до умов кредитного договору № 12919-10/2024 від 12 жовтня 2024 року товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 15 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та умовах, визначених договором (а.с. 6-9).
Так, у п. 1.2. зазначено, що кредит надається строком на 120 днів. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 08 лютого 2025 року. Денна процентна ставка складає 0,99%.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо помилковості нарахувань відсотків поза межами 120-денного строку дії договору, а саме після лютого 2025 року, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось до 22 січня 2025 року, в той час як сторони погодили дату погашення кредиту 08 лютого 2025 року.
Отже, відсотки були нараховані у межах строку кредитування, тому суд першої інстанції обґрунтовано погодився з розрахунком, наданим позивачем, та задовольнив вимоги про стягнення суми заборгованості за процентами по цьому договору.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку позичальником не повернуті, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом.
Разом з тим, відповідач на спростування заборгованості нарахованих процентів не надав суду іншого належного розрахунку, який відрізнявся б від наданого позивачем, виходячи з умов кредитного договору.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
При цьому, враховуючи те, що інші доводи апеляційної скарги є суб`єктивним тлумаченням особи, яка подала апеляційну скаргу, як обставин справи, так і норм діючого законодавства, та направлені на переоцінку доказів, яким районний суд дав належну правову оцінку, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були належним чином оцінені надані докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Додаткових доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції також не надано. Докази ж та обставини, на які посилається відповідач у апеляційні скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.

Головуючий
Судді