Справа №452/3187/25
Провадження №3/452/51/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Яворівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Волосянка Турківського району Львівської області, громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, неодруженого, проживаючого з жінкою без реєстрації шлюбу, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), - 

В С Т А Н О В И В :

На підставі частини 2 статті 376 Кримінального процесуального кодексу України в судовому засіданні 25 травня 2026 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

09 серпня 2025 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 біля будинку №5 по вул. Нова у м. Самборі Львівської області керував транспортним засобом – автомобілем марки «Renault Laguna», державний реєстраційний номерний знак на іноземній реєстрації НОМЕР_2 , при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестуванням на алкоголь до протоколу приладом «Drager Alkotest», який проведено 09 серпня 2026 року о 20 год. 07 хв. за адресою: Львівська область, м. Самбір, вул. Нова, буд.5, та за результатами якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,32 проміле, чим порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України).

Розгляд справи вперше було призначено на 08 вересня 2025 року о 12 год. 30 хв. та в подальшому неодноразово було відкладено з різних підстав, останній раз на 25 травня 2026 року об 11 год. 30 хв..

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В останнє судове засідання, призначене на 25 травня 2026 року, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином засобами телефонного зв`язку, а саме, шляхом направлення SMS-повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону, зазначений у матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, яке він отримав 01 травня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення адресату у додатку «Viber», про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань до суду від нього не надійшло. 

Крім того, захисник ОСОБА_1 - адвокат Клочкова А.О. в судове засідання, призначене на 25 травня 2026 року, також не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи також була повідомлена належним чином, а саме, шляхом направлення SMS-повідомлення у додатку «Viber» на номер телефону, зазначений у матеріалах справи, яке вона отримала, 01 травня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення у додаток «Viber» адресату, про причини своєї неявки не повідомила.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на відсутність клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити постанову без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що відповідає положенням статті 268 КУпАП, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, а також без участі його захисника – адвоката Клочкової А.О., проте за участі іншого захисника ОСОБА_1 – адвоката Рвачова О.О..

Під час розгляду справи в суді в попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 , підтвердивши факт керування ним транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Laguna», державний реєстраційний номерний знак на іноземній реєстрації НОМЕР_2 , у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення місці, день і час, не визнав себе винуватим у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що інспектором поліції по відношенню до нього як діючого військовослужбовця складено протокол про адміністративне правопорушення з порушенням процедури огляду, оскільки не було залучено посадової особи органу управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України, а відтак складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом. Зазначив, що він у цей період перебував у відрядженні та його викликали на службу, відтак 09 серпня 2025 року ввечері у зв`язку із службовою необхідністю він був вимушений сісти за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння та в той час направлявся в сторону м. Турка Самбірського району Львівської області через м. Самбір Львівської області, прохав суд закрити провадження у справі відносно нього.

Під час розгляду справи в суді, з врахуванням письмового клопотання, поданого 10 листопада 2025 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», інший захисник ОСОБА_1 – адвокат Рвачов О.О., не заперечуючи факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а саме автомобілем марки «Renault Laguna», державний реєстраційний номерний знак на іноземній реєстрації НОМЕР_2 , у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення місці, день і час, вказав, що останній не визнає себе винуватим у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки інспектором поліції по відношенню до ОСОБА_1 як діючого військовослужбовця складено протокол про адміністративне правопорушення з порушенням процедури огляду, оскільки не було залучено посадову особу органу управління Військової служби правопорядку у Збройних силах України, останньому не було роз`яснено права та обов`язки, у направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, невірно вказано назву закладу охорони здоров`я, а також зазначив, що рапорт посадової особи не може вважатись належним та допустимим доказом у справі. Відтак, адвокат Рвачов О.О. прохав закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .. Разом з тим, у разі визнання останнього винним, захисник прохав суд застосувати до ОСОБА_1 ст.69 Кримінального кодексу України (далі - КК України) і призначити йому покарання без застосування позбавлення права керування будь-якими транспортними засобами.

Суд, з`ясувавши позицію сторони захисту, вивчивши письмові пояснення та клопотання, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, у тому числі долучені до нього відеозаписи, дійшов наступного висновку.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

З п.1 ч.1 ст.247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року (далі – Постанова), при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, тощо.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи правопорушника, в даному конкретному випадку щодо ОСОБА_1 , і в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.9 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941 (далі – Інструкція з оформлення матеріалів), вимагається викладення у протоколі суті адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Так, відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

Відповідно до п.2.4 (а) ПДР України, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у певних випадках. 

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №417724 від 09 серпня 2025 року зафіксовано день, час та місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із порушенням останнім п.2.9 (а) ПДР України. Вказаний протокол складений уповноваженою посадовою особою у встановленому законом порядку та містить певну інформацію відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

Відповідно до п.12 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

Як встановлено судом з матеріалів справи та не оспорювалося стороною захисту, транспортний засіб марки «Renault Laguna», державний реєстраційний номерний знак на іноземній реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням  ОСОБА_1 09 серпня 2025 року о 20 год. 00 хв. було зупинено патрульними поліцейськими за допомогою проблискових маячків на службовому автомобілі поблизу будинку №5 по вул. Нова у м. Самборі Львівської області.

ОСОБА_1 ознайомився із протоколом про адміністративне правопорушення, підписав його та власноручно зазначив, що «з протоколом згідний». При цьому, про наявність будь-яких заперечень щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зауважень щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення чи обґрунтованих пояснень по суті адміністративного правопорушення як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і окремо не зазначив. 

Разом з тим, суд зазначає, що у разі відсутності законних підстав для зупинки, особа має право заявити про таке службовій особі, що зупинила транспортний засіб, та вимагати припинення безпідставного

обмеження прав. Кожен має право фіксувати порушення, що вчиняються проти неї. Якщо незаконні дії мали місце, то захист порушених прав здійснюється за наявними механізмами, а саме, шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку, звернення за відшкодуванням шкоди за незаконні дії, тощо.

При цьому, судом враховано, що ОСОБА_1 не оскаржував у встановленому законом порядку, зокрема, в порядку Кодексу адміністративного судочинства України, незаконність зупинки транспортного засобу. 

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного чи іншого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду визначена в Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 (далі – Інструкція).

Відповідно до п.п.2,6,7 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). При цьому, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно п.12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції (наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

В частині другій статті 266 КУпАП зазначено, щопід час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з вимогами стст.31,40 Закону України «Про Національну поліцію», Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 03 лютого 2016 року №100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та Наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних» від 24 листопада 2015 року №14/1, кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, вказаними актами передбачено також порядок її використання.

Враховуючи те, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, продовжуються тривалий час, відображаючи як об`єктивну сторону правопорушення, а саме як проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і процесуальну послідовність складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення DVD-диск із відеозаписами зі службового відеореєстратора та службової нагрудної камери є належним доказом у справі. 

Крім того, відеозапис здійснено працівниками поліції на підставі п.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення. На переконання суду, вказаний відеозапис має високу інформативність, безсторонній характер, позбавлений упередження та суб`єктивного ставлення, надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і береться судом до уваги, оскільки, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КпАП України, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 ПДР України водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у абз.3 п.27 Постанови, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Положеннями ч.2 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною третьою статті 266 КУпАП передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, р ічковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на

проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

З рапорту посадової особи ВРПП Яворівського РВП ГУНП у Львівській області Стень П.Я. встановлено, що після зупинки транспортного засобу – автомобіля марки «Renault Laguna», державний реєстраційний номерний знак на іноземній реєстрації НОМЕР_2 , під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, відтак водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу приладом «Drager Alkotest», результати тестування не оспорював та не виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі. 

Суд враховує, що рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення (позиція ВС КАС у справі №524/5741/16-а, постанова від 20 травня 2020 року), але разом з тим суд приймає до уваги, що вказаний рапорт за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, вказаний документ містить дані, які повністю узгоджуються з іншими доказами по справі та доповнюють їх.

Як вбачається із переглянутих судом технічних відеозаписів із нагрудної камери працівників поліції, на них зафіксована розмова з ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу під його керуванням. При цьому, факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Renault Laguna», державний реєстраційний номерний знак на іноземній реєстрації НОМЕР_2 , не оспорювався стороною захисту. 

Крім того, згідно тестування на алкоголь до протоколу приладом «Drager Alkotest», який проведено 09 серпня 2025 року о 20 год. 07 хв. за адресою: Львівська область, м. Самбір, вул. Нова, буд.5, та згідно відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення,ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,32 проміле.

Відтак, як вбачається із відеозаписів, наявних в матеріалах справи, поліцейськими було застосовано технічні засоби відеозапису, а тому в даному конкретному випадку проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння було зафіксовано за допомогою технічних засобів, що відповідає вимогам ст.266 КУпАП. 

Щодо доводів сторони захисту про те, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст.266-1 КУпАП, судом враховано наступне.

Статтею 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Положеннями ст.266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби

або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

При цьому, суд зазначає, що в ст.266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, здійснюється в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП.

Відповідно до відеозаписів, наявних в матерілах справи, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alkotest», так і в медичному закладі. При цьому, після проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest»  ОСОБА_1 результати тестування не оспорював та на повторному проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не наполягав. 

На переконання суду, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений уповноваженою особою з дотриманням вимог стст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, будь-яких істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені його процесуальні права та обов`язки. 

При дослідженні матеріалів справи, в тому числі при перегляді відеозаписів, істотних порушень з боку працівників поліції, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено, а тому суд доходить висновку, що працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень.

З відеозаписів цілком зрозуміло, що події відносяться саме до цієї справи та відбулися саме в той день, час та за тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. 

Суд зазначає, що обставини, які мали місце і стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносноОСОБА_1 , є достатніми для повного розуміння суті правопорушення.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом виконував обов`язки військової службі, не впливають на висновки суду, так як згідно із ч.1 ст.15 КУпАП за порушення правил, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, він несе адміністративну відповідальність на загальних засадах, при цьому ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів того, що останній був зупинений саме під час несення служби.

Посилання сторони захисту на неналежність як доказу складеного відносно ОСОБА_1 адміністративного протоколу серії ЕПР1 №417724 від 09 серпня 2025 року за ч.1 ст.130 КУпАП, та, як наслідок, наявність підстав для закриття справи за відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення, а також долучені ними докази, зокрема копія військового квитка, копія посвідчення про відрядження солдату ОСОБА_1 , не спростовують доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №417724 від 09 серпня 2025 року.

При цьому, слід зауважити, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, є будь-яка осудна особа, яка керує транспортним засобом у віці, з якого настає адміністративна відповідальність, а передбаченого ст.172-20 КУпАП - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів.

Згідно із частиною дев`ятою статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.

Частиною четвертою статті 24 Закону №2232-ХІІ встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Як вбачається з листа голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 17 грудня 2025 №748/0/158-25 щодо застосування приписів КУпАП під час розгляду проваджень про адміністративні правопорушення стосовно військовослужбовців і КПК України у ході розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність прокурора, суди, вирішуючи питання про кваліфікацію дій військовослужбовця, який керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та/або відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, крім іншого, в кожному конкретному випадку, повинні перш за все встановлювати факт виконання обов`язків військової служби на момент вчинення діяння з урахуванням положень ч.4 ст.24 Закону №2232-ХІІ.

Долучені стороною захисту докази, зокрема, копія посвідчення про відрядження солдату ОСОБА_1 , містять відомості лише про те, що 10 липня 2025 року такий вибув із військової частини НОМЕР_1 та в подальшому прибув у військову частину НОМЕР_1 09 вересня 2026 року, однак не підтверджують факт виконання ним обов`язків військової служби, визначених у ч.4 ст.24 Закону №2232-ХІІ, на момент та в місці вчинення діяння як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а саме, 09 серпня 2025 року близько 20 години по вул. Нова у м. Самборі Львівської області.

При цьому, ні ОСОБА_1 , ні його захисник – адвокат Рвачов О.О. не надали суду достовірних та підтверджених належними доказами відомостей про те, чому саме 09 серпня 2025 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 слідував у м. Турка Самбірського району Львівської області через м. Самбір Львівської області, а також яка саме та де саме у АДРЕСА_3 розташована військова частина чи окремий пункт тимчасової дислокації конкретної військової частини, до якої, як зазначає сторона захисту, ОСОБА_1 прямував на службу, зважаючи на те, що у наданій суду копії посвідчення про відрядження взагалі не зазначено місце відрядження, у яке прибув та з якого в подальшому вибув ОСОБА_1 , та дату такого прибуття і вибуття. 

Слід врахувати, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами чинного законодавства.

Будь-яких переконливих доводів, які б спростовували винуватістьОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованих дій та/або могли б бути підставами для закриття провадження в справі за відсутністю в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, при розгляді даної справи судом не встановлено.

Відтак, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 підтверджується складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатами тестування на алкоголь до протоколу приладом «Drager Alkotest», а також іншими матеріалами перевірки, у тому числі відеозаписами, на яких зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, як вбачається із дослідженого судом відеозапису, ОСОБА_1 дійсно не оспорював ні факт керування ним транспортним засобом у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час, ні результати тестуванням на алкоголь до протоколу приладом «Drager Alkotest» та не наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Що стосується клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_1 при призначенні покарання ст.69 КК України, суд зазначає наступне. 

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з КУпАП та інших законів України. Згідно ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.п.21,22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2023 року (справа №208/712/19), згідно із законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак, процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання КУпАП, а не КК України.

Підстави для застосування аналогії закону відповідно до норм КК України (як найбільш наближеної норми права) для вирішення питання про застосування більш м`якого покарання у справі про адміністративні правопорушення, відсутні, так як положеннямиКУпАП випадки, коли допускається таке застосування, відсутні.

При цьому, обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУпАП, на переконання суду відсутні.

Отже, суд вважає, що склад вказаного правопорушення, скоєного ОСОБА_1 , доведений у судовому засіданні та беззаперечно підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході судового розгляду судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам Інструкції.

Всі інші доводи сторони захисту судом оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому судом враховано, що сторона захисту оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.

При цьому, формальна констатація деяких порушень вимог діючого законодавства щодо відсутності безперервності відеозапису, а також щодо інших обставин складання протоколу про адміністративне

правопорушення та невірно вказаної назви закладу охорони здоров`я, за відсутності інших підстав, жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння, але водночас призведе до порушення права на судовий розгляд протягом розумного строку, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму.

Категоричне невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за вчинення даного правопорушення, оскільки вище зазначені обставини, викладені в письмових клопотаннях, не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та не звільняють його від відповідальності за скоєне.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.

Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , його особу та ступінь вини, сімейний та майновий стан, те, що він є військовослужбовцем та раніше протягом року до часу вчинення вищезазначеного правопорушення не піддавався адміністративному стягненню за вчинення аналогічного правопорушення. 

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

За такої сукупності обставин у справі суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді та розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.40-1,ст.130,стст.283,284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Накласти на ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, на користь держави, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шестисот шістдесяти п`яти) гривень 60 (шістдесяти) копійок (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106; Код за ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106) .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно ст.307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст.308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції – Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя          Т.М. Кущ