справа № 362/5881/25
провадження № 2/362/989/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.26 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у порядку письмового провадження в місті Василькові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Суд установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 4398772 від 20 березня 2021 року в сумі 19 582,20 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість.
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається незгода останнього з вимогами позову. Свої доводи відповідач обґрунтовує тим, що розмір вимог позивача не відповідає умовам відповідного договору. При цьому вказує, що сторони відповідно до Кредитного договору та додатків до нього, погодились що відповідач має отримати 8 000,00 грн. до 19 квітня 2021 року включно та повернути у загальному 12 480,00 грн. (із яких 8 000,00 грн. тіла кредиту, 3 600 грн. процентів та 880,00 грн. комісії). Окрім того, позивач також зазначає, що вже сплатив за Кредитним договором 4 550,00 грн. Отже, на думку позивача, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах 7 930,00 грн., у решті позовних вимог позов не підлягає задоволенню.
Від відповідача також надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з якого вбачається, що сторона позивача вважає, що розмір витрат відповідача на правничу допомогу по даній справі має бути зменшений до 1 500,00 грн. замість заявлених 7 000,00 грн.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимог № 74-МЛ від 23 липня 2021 року, відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимог № 74-МЛ сума заборгованості відповідача становить 19 582,20 грн.
Відповідач також надав свої заперечення щодо клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з такого.
З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладений Договір про споживчий кредит № 4398772, за умовами якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п.1.1. Договору).
Сторонами також узгоджено такі умови: Сума (загальний розмір) кредиту становить 8 000,00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 20 березня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 19 квітня 2021 року. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4 480,00 грн. в грошовому виразі та 681,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.52 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 12 480,00 грн. (пп. 1.2-1.5 Договору).
Окрім того, пп. 1.5.1 Договору передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 880,00 грн.
ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 8 000,00 грн., що не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи.
В подальшому, 23 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №74-МЛ.
Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №74-МЛ від 23 липня 2021 року сума заборгованості відповідача становить 19 582,20 грн., з них прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 6 840 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 11 862,20 грн., прострочена заборгованість за комісією становить – 880 грн. 
Отже, по справі існує спір щодо виконання договірних зобов`язань сторонами за договором, у якому відбулась заміна кредитора шляхом відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника у розмірі невиконаних позичальником зобов`язань з повернення кредиту, сплати відсотків та комісії.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
За приписами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Первісний кредитор належно виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти.
Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, у зв`язку із чим у відповідача утворилась заборгованість.
Доказів оспорювання в судовому порядку укладеного договору відповідачем не надано. 
На момент розгляду справи відповідач не сплатив суму вказаної заборгованості.
Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе за договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов такого договору.
У ході розгляду справи судом встановлено, що сторони у спірному договорі погодили умови надання кредиту та нарахування процентів за користування таким кредитом.
Звертаючись із даним позовом до суду позивач просить стягнути з відповідача, суму заборгованості у загальному розмірі 19 582,20 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту – 6 840 грн., заборгованості за сумою відсотків – 11 862,20 грн., заборгованості за комісією – 880 грн. 
Суд не може погодитися із наданим позивачем розміром заборгованості відповідача в частині нарахованих відсотків з огляду на таке.
Відповідно до умов Договору про споживчий кредит № 4398772 від 20 березня 2021 року кредит надано строком на 30 днів, тобто до 19 квітня 2021 року.
Водночас п.п. 2.3.1.1. Договору передбачено пролонгацію на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід?ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Окрім того, пп. 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Як свідчать матеріали справи, закінченням строку дії кредитного договору є 19 квітня 2021 року.
Відповідач, 10 квітня 2021 року здійснив часткове погашення заборгованості на суму 800,00 грн. У подальшому, відповідач знову частково сплачував кошти на погашення заборгованості на суму 360,00 грн.
За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 19 квітня 2021 року, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.
Поряд із цим, системний аналіз положень п.п. 1.1 - 1.4 кредитного Договору щодо порядку та строку кредитування (30 днів), п.п. 2.2-2.4 кредитного Договору щодо пролонгації (60 днів), дають підстави для висновку, що термін користування кредитними грошима розпочався 20 березня 2021 року та закінчився 19 квітня 2021 року (30 днів) і міг бути пролонгований на строк не більше 60 днів, оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного Договору не передбачено можливість його подальшої пролонгації на більший строк.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У матеріалах справи також відсутні докази, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто в межах строку кредитування, тому відповідач продовжив користуватися кредитними коштами, здійснивши пролонгацію дії кредитного договору, яка відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3 договору на строк не більше 60 днів.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Суд вважає, що відповідно до п.п. 1.1 - 1.4, 2.2 - 2.4 Договору про споживчий кредит № 4398772 термін повернення кредиту, з урахуванням пролонгації на стандартних та пільгових умовах, слід рахувати до 18 червня 2021 року, оскільки пролонгація договору не може бути більше ніж на 60 днів, після закінчення загального строку кредитування, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам після цієї дати відсутні.
Як встановлено судом (з урахуванням часткового погашення боргу) розмір неповернутого тіла кредиту становить 6 840 грн.
Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти в розмірі 10 733,60 грн. (12 963,60 грн. - 2 230,00 грн. сплачених позивачем) та 880,00 грн. комісії за оформлення кредиту.
В іншій частині позовних вимог про стягнення відсотків суд підстав для задоволення позову не встановив.
Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості належить задовольнити частково шляхом стягнення заборгованості в загальному розмірі 18 453,60 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 6 840 грн., заборгованості за сумою відсотків 10 733,60 грн., заборгованості за комісією 880 грн.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору 2 282,78 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Таким чином, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, тоді як інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Відповідачем надано суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно до якого останній зазначив, що витрати на правничу допомогу є завищеними та такими, що неспівмірні з виконаними роботами адвоката, витраченим часом.
Суд, вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04).
При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу, суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги, розгляд справи без участі (виклику) сторін та приходить до висновку щодо можливості часткового стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).
Судом встановлено, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та підготовки до її розгляду.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн., що підлягає стягненню з відповідача, відповідає ступеню складності справи, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги та обсягу наданих послуг.
Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
1. Задовольнити позов частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в розмірі 18 453 (вісімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три) гривні 60 копійок.
3. В іншій частині позов залишити без задоволення.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати в розмірі 3 782 (три тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 78 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. 
Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79018, Львівська область, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, ідентифікаційний код 35234236);
відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Дата складення повного судового рішення: 11 травня 2026 року.

Суддя         О.В. Попович