Справа №: 463/1850/26 
Провадження №: 2/343/658/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді - Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 463/1850/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019 у розмірі 55135,54 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2019 ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та відповідач уклали кредитний договір № 171820697, за умовами якого кредитор перерахував ОСОБА_1 17000,00 грн. Надалі останньому збільшено суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума наданих йому коштів склала 20000,00 грн. 
01 квітня 2020 року право вимоги до відповідача від первісного кредитора перейшло до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" на підставі Реєстру прав вимоги № 72 від 01.04.2020, складеного на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, дія якого неодновазово продовжувалася відповідно до укладених до нього додаткових угод.
05 серпня 2020 року ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" уклали договір факторингу № 05/0820-01, згідно з яким перший відступив останньому право грошової вимоги до відповідача за спірним кредитним договором.
11 липня 2025 року ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та позивач уклали договір факторингу № 11/07/250Е, відповідно до якого до ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 .
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви становить 73046,52 грн, яка склалається з 19999,60 грн - заборгованості по тілу кредиту, 35135,94 грн - заборгованості по несплачених процентах, 17910,98 грн - заборгованості за штрафними санкціями. До стягнення ж позивач заявляє суму в розмірі 55135,54 грн.
На рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечив (а.с. 1-8).
Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованим поштовим відправленням ухвали про відкриття провадження у справі, в якій визначена дата та час проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 11), яке повернулось до суду із відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 113-114), що, з огляду на вимоги п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим у день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки. Також дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Причини неявки відповідач не повідомив, відзив на позов не подав, будь-яких заяв, клопотань від нього на адресу суду не поступало.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
згідно із ухвалою від 01.04.2026, суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також витребував за клопотанням позивача докази.
27 квітня 2026 року на адресу суду надійшли витребувані судом докази.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився, позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, тому суд 29 квітня 2026 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.
Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:
як зазначив позивач, ОСОБА_1 29.11.2019 на офіційному сайті ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" заповнив заявку на отримання грошових коштів у кредит від 29.11.2019, в якій серед іншого вказав свої ідентифікуючі дані, фінансовий номер телефону НОМЕР_1 та номер картки НОМЕР_2 (а.с. 20).
Цього ж дня ОСОБА_1 уклав із ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" в електронній формі договір № 171820607, який підписав за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с. 21-22). За умовами договору сторони серед іншого погодили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 17000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п. 1.4 цього договору (п. 1.1). Строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 28 днів (п. 1.2). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,44 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.4). Розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до договору) (п. 1.6). Сторони погодилися, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. У випадку, якщо встановлена в п. 1.4 цього договору процентна ставка менша ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою, визначеною п. 1.4, 1.5 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 відсотків за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту (п. 4.2). Сторони погодилися, що проценти, нараховані згідно п. 4.2, 4.3 договору після закінчення строку кредиту, визначеного п. 1.3 цього договору, є процентами, що нараховуються за понадстрокове користування коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 4.4). 
Згідно із додатковою угодою від 06.12.2019 до договору № 171820607 від 29.11.2019, сторони домовилися збільшити суму кредиту на 3000,00 грн (а.с. 23 звор.).
23 грудня 2019 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" додаткову угоду до договору № 171820607 від 29.11.2019 з додатком (графік розрахунків), за умовами якої продовжено строк, на який був наданий кредит на 26 днів. На дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 27.12.2019 позичальник сплачує за користування кредитом 1,47 % в день від суми кредиту (а.с. 23-24).
Проведені дії з укладення кредитного договору відповідають алгоритму дій споживача в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" з метою акцепту оферти та укладення електронного договору (а.с. 25-26), алгоритму дій ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" стосовно укладання кредитних договорів (а.с. 27-29) та даних із довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (а.с. 30).
На підставі укладеного кредитного договору та додаткової угоди до нього ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" перерахувало на користь ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_2 29.11.2019 17000,00 грн, а 06.12.2019 – 3000,00 грн, про що свідчать відповідні платіжні доручення (а.с. 33, 34).
На підтвердження факту проведення 29.11.2019 та 06.12.2019 успішних операцій з переказу коштів на суму 17000,00 грн та 3000,00 грн на картку № 5167-98ХХ-ХХХХ-6344 позивач до матеріалів справи долучив довідки, в яких конкретизовано особу платника, особу отримувача та його рахунок для перерахування коштів, зазначено ідентифікатор платіжної операції та дату і час її завершення (а.с. 36)
Згідно з даними повідомлення та виписки по рахунку, які надало на вимогу суду за клопотанням позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК", на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 29.11.2019 зараховано 17000,00 грн, 06.12.2019 – 3000,00 грн. Вказано, що його фінансовим номером телефону є НОМЕР_1 (а.с. 115-116).
Як слідує із розрахунку заборгованості, який проведено ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", станом на дату продажу 01.04.2020 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 171820607 від 29.11.2019 за тілом кредиту становила 1999,60 грн, за процентами 40547,37 грн (а.с. 37-38), що становить загальну суму 60546,97 грн. Мали місце дві сплати: 23.12.2019 на суму 2020,00 грн, із яких 0,40 грн зараховано на тіло кредиту, 2019,60 грн - на погашення процентів, 25.01.2020 - 15,00 грн - на погашення процентів. За період із 29.11.2019 до 27.12.2019 (28 днів) проценти нараховані за ставкою 0,44 % (17000,00 грн * 0,44 %=74,80 грн, (17000,00 грн + 3000,00 грн) * 0,44 %= 88,00 грн), за період із 28.12.2019 до 22.01.2020 (26 днів) за ставкою 1,47 % (20000,00 грн – 0,40 грн)*1,47 %=293,99 грн), за період із 23.01.2020 до 01.04.2020 за ставкою 1,70 % (19999,60 грн * 1,70 %=339,99 грн). Також проведено донарахування процентів 27.01.2020, що відповідає п. 4.2 договору (а.с. 37-38). 
Звертаючись до суду зі вказаним позовом ТОВ "ЕЙС зазначило, що право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019 перейшло до Товариства на підставі договорів факторингу.
Так, 28 листопада 2018 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (клієнтом) та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" укладено договір факторингу № 28/1118-01, зі строком дії до 28 листопада 2019 року (а.с. 39-44).
Згідно з укладеними між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року та № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року, продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 до 31 грудня 2024 року (а.с. 44 звор. - 51).
У п. 2 договору факторингу № 28/1118-01 його сторони погодили предмет договору, а саме: клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не змінює попередній (п. 2.2). Розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складення кожного Реєстру прав вимоги на банкіський рахунок фактора (п. 2.3).
Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3).
Пунктом 4.1 договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 72 від 01.04.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" отримав право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 760) за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019 на загальну суму 60546,97 грн, із яких: 19999,60 грн - заборгованість по основоному боргу, 40547,37 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 52-53).
На підтвердження реального переходу права вимоги позивач також надав акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2020 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 72 від 01.04.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а також протокол узгодження предмета факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги (а.с. 54).
Відповідно до розрахунку заборгованості, який проведений ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019 за період з 01.04.2020 до 11.04.2020 заборгованість за тілом кредиту складає 19999,60 грн, за відсотками 53046,92 грн. Проценти нараховані щоденно за ставкою 1,70 % (19999,60 грн * 1,70 %=339,99 грн) (а.с. 55). 
Також 05.08.2020 між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" укладено договір факторингу № 05/0820-01 зі строком дії до 04 серпня 2021 року (а.с. 56-60). На підставі додаткової угоди № 2 від 03.08.2021 термін дії договору факторингу продовжено до 31.12.2022, а на підставі додаткової угоди № 3 від 30.12.2022 – до 30.12.2024 (а.с. 60 звор. – 61).
Відповідно до п. 2.1 договору факторингу № 05/0820-01, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не змінює попередній (п. 2.2). Розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складення кожного Реєстру прав вимоги на банкіський рахунок фактора (п. 2.3).
Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому (п. 1.3).
Пунктом 4.1 договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року до договору факторингу № № 05/0820-01 від 08.05.2020, ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" отримало право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером 2357) за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019 на загальну суму 55135,54 грн, з яких: 19999,60 грн - заборгованість по основному боргу, 35135,94 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 62-63).
На підтвердження здійснення оплати за вказаним вище договором факторингу позивач надав відповідну платіжну інструкцію № 4097 від 30.05.2023 та протокол узгодження факторингової операції (а.с. 64).
Крім того, 11 липня 2025 року між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ФК"ЕЙС" укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1).
Відповідно до п. 1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 65-70).
Згідно із витягом з Реєстру боржників від 14 липня 2025 року, від ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" до ТОВ "ФК"ЕЙС" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 (зазначений під номером НОМЕР_4 ) за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019 на загальну суму 73046,52 грн, з яких: 19999,60 грн - заборгованість по основному боргу, 35135,94 грн - заборгованість за відсотками, 17910,98 – заборгованість за неустойкою (а.с. 71-72).
На підтвердження здійснення оплати за вказаним вище договором факторингу позивач надав акт прийому-передачі Реєстру боржників та відповідні платіжні інструкції (а.с. 73-77).
Як установлено з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019, сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "ФК "ЕЙС" станом на 26.12.2025 становить 73046,52 грн, з яких: 19999,60 грн - заборгованість по основному боргу, 35135,94 грн - заборгованість за відсотками, 17910,98 – заборгованість за неустойкою (а.с. 78). Тобто, ТОВ "ФК "ЕЙС" будь-яких інших нарахувань не здійснювало, заявляє до стягнення суму заборгованості в розмірі 55135,54 грн, із яких: 19999,60 грн - заборгованість по тілу кредиту, 35135,94 грн - заборгованість по несплачених процентах.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору.
Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов таких висновків.
Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).
З урахуванням описаних вимог законодавства, суд дійшов переконання, що між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_1 29.11.2019 укладено кредитний договір № 171820607 в електронному вигляді, до якого надалі у такому ж вигляді укладені додаткові угоди, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України.
Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" свої зобов`язання за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019 та додатковою угодою до нього від 06.12.2019 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу на вказану ним банківську картку кредитні кошти в загальному розмірі 20000,00 грн (17000,00 грн + 3000,00 грн), що підтверджується платіжними дорученнями та випискою по рахунку, відповідно до умов договору та додаткової угоди до нього, з якими відповідач погодився.
Як указано вище та підтверджується розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", на підставі укладеного кредитного договору, отримавши кредитні кошти, ОСОБА_1 не повернув їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, кредитодавець нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився.
ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконував у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту та процентів, як і не подав доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами. Будь-яких заперечень не висловлював ні щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, ні щодо суми заборгованості та її складових.
З матеріалів справи суд установив, що сторони погодили щоденну сплату процентів у спірному договорі за 28 днів користування кредитом та в додатковій угоді за 26 днів користування кредитними коштами. Водночас кредитодавець та позичальник погодили, що у випадку користування кредиту понад строк, встановлений у договорі або додаткових угодах до нього, застосовється відсоткова ставка у розмірі 1,70 % за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. 
З урахуванням того, що мало місце понадстрокове користування кредитними коштами, первісний кредитор здійснив донарахування заборгованості за процентами, що відобразив у розрахунку заборгованості (а.с. 37-38). Суд шляхом проведення арифметичних розрахунків установив, що станом на 22.01.2020 (28 днів (за основним договором) + 26 днів (за додатковою угодою)) розмір нарахованих відсотків із урахуванням внесеної сплати міг становити не більше 15985,09 грн (2023,00 грн (17000,00 грн * 1,7 %*7 днів)+5440,00 грн (17000,00 грн + 3000,00 грн)*1,7 %*16 днів)+1699,95 грн (19999,60 грн (20000,00 грн -0,40 грн)*1,7 % *5 днів)+8839,74 грн (19999,60 грн *1,7 %*26 днів) - 2019,60 грн).
Після закінчення погодженого строку кредитування як за основним договором, так і за додатковою угодою до нього за понадстрокове користування грошовими коштами сторони обумовили нарахування процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦП України. 
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові від 05.06.2020 у справі № 922/3578/18 Верховний Суд зазначив, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення). 
Однак, суд звертає увагу на те, що проценти в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦП України кредитори нараховували за період із 23.01.2020 до 11.04.2020 щоденно, що не відповідає вимогам вказаної норми та позиції Верховного Суду, що викладена вище. А тому суд уважає за необхідне до спірних правовідносин за період із 23.01.2020 до 11.04.2020 (80 днів) застосувати три проценти річних від простроченої основної суми кредиту в розмірі 19999,60 грн, що, з урахуванням сплати в розмірі 15,00 грн становить, 116,14 грн (19999,60 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 80 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 131,14 грн - 15 грн сплачних 25.01.2020 процентів).
Таким чином, підставно нарахованою заборгованістю за процентами є 16101,23 грн (15985,09 грн + 116,14 грн). 
Щодо підставності набуття позивачем права вимоги за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019 суд зазначає таке.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Здійснивши аналіз умов укладених 28 листопада 2018 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" (з урахуванням додаткових угод), 05 серпня 2020 року між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" (з урахуванням додаткових угод) і 11 липня 2025 року між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ФК"ЕЙС" договорів, суд уважає, що між цими особами були укладені договори факторингу, за якими фактор забов`язувався не тільки прийняти, а й передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а відповідно їх предметом були як право вимоги, яка виникне в майбутньому (майбутня вимога) (договір між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС"), так і право вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) (договори між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ФК"ЕЙС").
Водночас суд звертає увагу на те, що на момент відступлення первісним кредитором права вимоги до ОСОБА_2 за реєстром боржників № 72 від 01.04.2020 до договору факторингу, укладеного між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", право вимоги до відповідача за укладеним ним 29.11.2019 кредитним договором № 171820607 було дійсним.
Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу та додаткові угоди до них у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності вказаних правочинів.
Отже, ТОВ "ФК"ЕЙС" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019. 
Враховуючи те, що ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідач не надав, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФК"ЕЙС", суд резюмує про обґрунтованість його позовних вимог до ОСОБА_1 .
А тому, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови кредитного договору № 171820607 від 29.11.2019, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаних вище договорів, суд виснує, що позовна заява ТОВ "ФК"ЕЙС" є обґрунтованою, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 36100,83 грн, із яких: 19999,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16101,23 грн - заборгованість за нарахованими процентами (в тому числі на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України), а позовні вимоги задоволити частково.
Розподіл судових витрат:
питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 39736 від 25.02.20206 (а.с. 19).
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (65,47 % від заявленого до стягнення розміру позовних вимог (36100,83 грн * 100%/55135,54 грн)), то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1743,07 грн сплаченого судового збору, що пропорційно до задоволених позовних вимог (2662,40 грн*65,47 %).
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 гривень надав: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, який укладений між АО "Соломко та партнери" та ТОВ "ФК"ЕЙС", в якому визначено порядок оплати послуг адвокатського об`єднання та обчислення гонорару, який складається із сум вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с. 79-80); додаткову угоду № 25770907175 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, згідно з якою адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу, в тому числі по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 171820607 від 29.11.2019 (позичальник Кулак А.Л.) (а.с. 81); акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 (а.с. 82), згідно з яким АО "Соломко та партнери" надало ТОВ "ФК"ЕЙС" послуги по справі про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором на загальну суму 7000,00 грн (5000 грн за 2 год - складання позовної заяви, 1000 грн за 2 год вивчення матеріалів справи, 500 грн за 1 год - підготовка адвокатського запиту, 500 грн за 1 год - підготовка клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Соломка О.В. (а.с. 83) та довіреність ТОВ "ФК"ЕЙС" на адвоката Соломка О.В. від 11.08.2025 (а.с. 84).
Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Натомість відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала б задоволенню.
Враховуючи викладене, суд констатує, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, тому, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4582,90 грн (7000,00 грн * 65,47%) витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 264-265, 268, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" заборгованість за договором № 171820607 від 29 листопада 2019 року в розмірі 36100 (тридцять шість тисяч сто) гривень 83 копійки, з яких: 19999,60 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 16101,23 гривня - заборгованість за нарахованими процентами, а також сплачений судовий збір у розмірі 1743 (одна тисяча сімсот сорок три) гривні 07 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4582 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят дві) гривні 90 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС", що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання якого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Суддя С.М.Монташевич