Справа № 583/6259/25
2/583/418/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2026 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючої судді Семенової О.С.,
з участю секретаря 
судового засідання Гайдейчук К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін в залі судових засідань в м. Охтирка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» / далі – ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» / через свого представника Кириченко О.М. 31 грудня 2025 року звернувся до суду із позовом про стягнення із Туз /Вартеваньян/ А.В. на його користь заборгованість за кредитним договором № 0113/980/1202622/19 від 10 травня 2019 року, укладеного між відповідачкою та АТ «ОТП Банк» в розмірі 14278,25 грн, мотивуючи тим, що згідно з договором факторингу від 24 березня 2023 року за №24/03/23, укладеного між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «БрайтІнвестмент», останній прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників зокрема за кредитним договором № 0113/980/1202622/19 від 10 травня 2019 року, укладеного між відповідачкою та АТ «ОТП Банк». Представник позивача зазначає, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку не повернуто, у зв`язку з чим станом на день відступлення права вимоги за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 14278,25 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 7309,75 грн. та заборгованості по відсоткам в сумі 6968,50 грн, що і стало підставою для звернення до суду.
07 січня 2026 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за привалами спрощеного провадження, перше судове засідання призначено на 06 лютого 2026 року, яке було відкладено на 17 березня 2026 року за заявою відповідачки.
17 березня 2026 року від відповідачки надійшло пояснення на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з неї заборгованості за процентами, оскільки вона з 13 листопада 2020 року прийнята на військову службу за контрактом та з 14 червня 2021 року приймала участь в ООС на території Луганської та Донецької областей, повідомила, що а ні первісний кредитор а ні позивач не звертався до неї з повідомленням про врегулювання спірних правовідносин. Крім цього просить відмовити у стягненні судових витрат у виді правової допомоги /а.с. 55-58/, до відзиву додано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 з якого вбачається, що ОСОБА_2 31 липня 2021 року уклала шлюб із ОСОБА_3 , після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_4 /а.с. 50/, її військовий квиток серії НОМЕР_2 / а.с. 51-54/. 
У цивільній справі було проведено судовий розгляд, суд 17 березня 2026 року перейшов до стадій ухвалення судового рішення, встановивши час його проголошення о 13 год 00 хв 26 березня 2026 року.
26 березня 2026 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області поновлено судовий розгляд цивільної справи та зобов`язано позивача надати суду розрахунок заборгованості відповідачки за кредитним договором № 0113/980/1202622/19 від 10 травня 2019 року з урахування її участі в АТО на території Луганської та Донецької областях з 14 червня 2021 року, відповідачку Туз /Вартеваньян/ Аллу Вікторівну зобов`язано надати в судове засідання підтвердження участі в бойових діях на території Луганської та Донецької областях. Судовий розгляд справи призначено на 16 квітня 2026 року.
09 квітня 2026 року від позивача надійшли додаткові пояснення у справі /а.с. 64-66/.
16 квітня 2026 року відповідачка подала клопотання про витребування від позивача розрахунку заборгованості з урахування перебування її на військовій службі та участі в АТО, та відкладення судового розгляду на іншу дату, до клопотання додала копію довідки про безпосередню участь в АТО та посвідчення НОМЕР_3 /а.с. 88-90/.
16 квітня 2026 року ухвалою Охтирського міськрайнного суду Сумської області задоволено клопотання відповідачки Туз /Вартеваньян/ А.В. про витребування письмових доказів та витребувано:
1. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» /юридична адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 9, м. Дніпро, 49001, код ЄДРПОУ 43115064 /: 
- повний /детальний/ розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0113/980/1202622/19 від 10 травня 2019 року укладеним між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» код ЄДРПОУ 21685166 та Вартеваньян /Туз/ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 , за період з 10 травня 2019 року до 29 грудня 2025 року.
2. від Акціонерного Товариства «ОТП БАНК» /юридична адреса: вул. Жилянська, буд. 43, м. Київ, 01033, код ЄДРПОУ 21685166/: 
- повний /детальний/ розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0113/980/1202622/19 від 10 травня 2019 року укладеним між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» код ЄДРПОУ 21685166 та Вартеваньян /Туз/ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 , за період з 10 травня 2019 року до 24 березня 2023 року. Строк виконання ухвали встановлено до 01 травня 2026 року, судове засідання призначено на 05 травня 2026 року.
На виконання ухвали суду позивачем 22 квітня 2026 року наданий розрахунок заборгованості.
Судове засідання призначене на 05 травня 2026 року було відкладено на 26 травня 2026 року в зв`язку з невиконанням Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» ухвали суду про витребування письмових доказів.
06 травня 2026 року від Акціонерного Товариства «ОТП БАНК» надійшов розрахунок заборгованості.
26 травня 2026 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» /юридична адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 9, м. Дніпро, 49001, код ЄДРПОУ 43115064 / надати суду: повний /детальний/ розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0113/980/1202622/19 від 10 травня 2019 року, укладеним між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» код ЄДРПОУ 21685166 та Вартеваньян /Туз/ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 , за період з 10 травня 2019 року до 13 листопада 2020 року, з відображенням заборгованості за тілом кредиту та відсотками /а.с. 176-177/.
23 червня 2026 року позивачем надано суду деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором /а.с. 180-186/.
Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі /а.с. 100/.
Відповідачка Туз /Вартеваньян/ А.В. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі /а.с. 88/.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.
Згідно із ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 10 травня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та Туз /Вартеваньян А.В. було укладено кредитний договір № 0113/980/1202622/19. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надає Позичальнику споживчий Кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти в розмірі 36 % річних за користування Кредитом, інші Платежі, визначені даним кредитним договором /а.с. 20-22/, відповідачки на підставі йього договору отримала кредитну картку № НОМЕР_5 з терміном дії до 04/22, що підтверджується її розпискою /а.с. 25/.
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.
Із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 23 вересня 2015 року по справі №6-979цс15, вбачається, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
При умові, що відповідач з будь яких підстав не отримав вище зазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в договорі позики, і таке виконання було б належним у відповідності до положень статті 516 ЦК України.
Всупереч умовам Кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, Відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».
26 листопада 2025 ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» направив відповідачці вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту, в якій було повідомлено про набуття ним права грошової вимоги за вказаним кредитним договором та просив погасити протягом 30 днів заборгованість.
Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11, частини 2 статті 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Згідно з частиною 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами /ст.ст. 628, 629 ЦК України/.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду /ч.1 ст. 638 ЦК України/.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною /ч.2 ст.638 ЦК України/.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідачка, підписавши кредитний договір, підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту та засвідчила у встановленій законом формі свою обізнаність з усіма умовами кредитування, зокрема, погодилася з орієнтованою загальною вартістю кредиту, що включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом.
Судом встановлено, що відповідно до умов договору факторингу від 24 березня 2023 року № 24/03/23 позивач набув право грошової вимоги і став кредитором за кредитним договором № 0113/980/1202622/19 від 10 травня 2019 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та відповідачкою, на загальну суму 14278,25 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 7309,75 грн та заборгованості за відсотками 6968,50грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників до нього, який досліджений в електронному вигляді.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
За змістом ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зав`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідачка частково визнала кредитну заборгованість в частині стягнення тіла кредиту.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13 листопада 2020 року прийнята на військову службу за контрактом, з 14 червня 2021 року до 27 липня 2021 року, з 09 серпня 2021 року до 20 вересня 2021 року, з 26 жовтня 2021 року до 24 листопада 2021 року, з 12 грудня 2021 року до 21 лютого 2022 року приймала участь в ООС на території Луганської та Донецької областей /а.с. 51-54/, що також підтверджується довідкою військової частини про безпосередню участь Туз /Вартеваньян/ А.В. у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України /а.с. 89/.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка діяла в редакції з 24 жовтня 2020 року військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Крім цього відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка діяла в редакції з 19 березня 2022 року військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
В Україні «особливий період» розпочався 18 березня 2014 року після підписання Указу Президента «Про часткову мобілізацію». Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду, цей спеціальний правовий режим діє безперервно і донині, оскільки рішення про переведення державних інституцій до умов мирного часу не приймалося.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Туз /Вартеванья/ А.В. є учасником бойових дій, що підтверджується посвідчення НОМЕР_3 , виданого 24 жовтня 2022 року /а.с. 90/.
Таким чином на відповідачку з 13 листопада 2020 року, як на військовослужбовця, з 19 березня 2022 року початку і до закінчення особливого періоду, та як на військовослужбовця під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
З огляду на наведені обставини вимоги позивача про стягнення з Туз /Вартеваньян/ А.В. відсотків та комісії за кредитними договорами, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають, оскільки відповідачка як військовослужбовець (відповідні докази про що надано відповідачем) згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції з 24 жовтня 2020 року, звільняється від сплати процентів за кредитними договорами.
Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 10 травня 2019 року до 13 листопада 2020 року за кредитним договором № 0113/980/1202622/19 від 10 травня 2019 року укладеного між відповідачкою та АТ «ОТП БАНК» заборгованість відповідачки, складає 6990 гривень 15 копійок (шість тисяч дев?ятсот дев?яносто гривень 15 копійок), яка складається з: тіла кредиту в сумі 6750,97 грн (шість тисяч сімсот п?ятдесят гривень 97 копійок, нарахованих відсотків в сумі 199,18 грн (сто дев?яносто дев?ять гривень 18 копійок) та комісії банку в сумі 40,00 грн (сорок гривень 00 копійок)
Тому позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6750,97 грн, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд враховує таке.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «Брайт Інвестмент» та адвокатським бюро «Ольги Клещ», додаток до нього, детальний опис виконаних робіт, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги, виписку, додаткову угоду до договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, які дослідженні в електронному вигляді.
Із документів слідує, що загальна вартість наданих Адвокатським бюро послуг зі складання та направлення позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості із Туз /Вартеваньян/ А.В.. становить 5000,00 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами /ч. 5 ст. 137 ЦПК України/.
Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з такого.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, відповідно до ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідачки.
Відповідно до платіжної інструкції позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн /а.с. 7/. 
Ураховуючи, що позовні вимоги частково задоволені в сумі 6750,97 грн, тобто на 47.28 % від суми позову в розмірі 14278,25 грн, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1145,31 грн судового збору (2422,40 грн : 100 х 47.28 %).
Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 207, 626, 628, 634, 638, 526, 1048-1049, 1054-1055 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути із Туз /Вартеваньян/ Алли Вікторівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» заборгованість за Кредитним договором № 0113/980/1202622/19 від 10 травня 2019 року у розмірі в розмірі 6750,97 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1145,31 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, всього до стягнення підлягає 10896,28 грн /десять тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень 28 копійок/.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», /юридична адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 9, м. Дніпро, 49001, код ЄДРПОУ 43115064.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 . 

Суддя Охтирського міськрайонного суду 
Сумської області О.С. Семенова