Єдиний унікальний номер 205/2749/26
Номер провадження2/205/3180/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - позивач) в особі свого представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» (далі - первісний кредитор, ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 (далі - відповідач) було укладено Договір кредитної лінії № 990983103 (далі - Договір). Згідно з умовами цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 16 200 грн. 00 коп. строком на 14 днів, до 09.02.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,74 % на добу.
Позивач зазначає, що відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 25.06.2025 року за Договором кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року виникла заборгованість на загальну суму 28 724 грн. 90 коп., з яких: 16 199 грн. 44 коп. - заборгованість за основною сумою боргу та 12 525 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Позивач вказує, що 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір факторингу-1), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Далі, 30.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 30/1023-01 (далі - Договір факторингу-2), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Далі позивач зазначає, що 04.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю (далі - Договір факторингу-3), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до відповідача за кредитним договором. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідних прав вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників від 04.06.2025 року до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року.
Згідно з Реєстром боржників від 04.06.2025 року до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 28 724 грн. 90 коп., з яких: 16 199 грн. 44 коп. - заборгованість за основною сумою боргу та 12 525 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Оскільки у позасудовому порядку відповідач свої договірні зобов`язання не виконує та заборгованість за кредитним договором не погашає, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Договором кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року станом на 04.06.2025 року у загальному розмірі 28 724 грн. 90 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп.
Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Пузіним Денисом Миколайовичем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіна та пароля в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Також відсутні відомості щодо місця роботи та займаної посади відповідача, що, на думку представника відповідача, свідчить про те, що позикодавець не пересвідчився у платоспроможності позичальника перед наданням кредиту.
Крім того, представник відповідача зазначає, що у кредитному договорі вказано про його підписання з боку позикодавця за допомогою електронного цифрового підпису, однак перевіркою наданого файлу через систему Центрального засвідчувального органу встановлено відсутність накладених електронних підписів, у зв`язку з чим кредитний договір № 990983103 від 26.01.2022 року, на його думку, не був належним чином погоджений сторонами.
Також представник відповідача звертає увагу на те, що до позовної заяви долучено платіжне доручення № 68d8b039-8ff4-4009-83f1-2e55e2de23bc від 26.01.2022 року про переказ коштів позичальнику, однак договір про організацію переказу грошових коштів, укладений між АТ «Альфа-Банк» як надавачем відповідних послуг та ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога», до матеріалів справи не долучений. Також відсутня платіжна інструкція від надавача фінансових послуг щодо перерахування коштів. На думку представника відповідача, зазначене свідчить про відсутність належних доказів виникнення правовідносин між відповідачем та первісним кредитором.
Окрім цього, представник відповідача зазначає, що Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року укладено до виникнення кредитних правовідносин між відповідачем та первісним кредитором. При цьому позивач посилається на передачу права вимоги за додатковою угодою та окремим Реєстром прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року, однак не надав платіжних документів на підтвердження виконання договору факторингу та оплати за відступлення права вимоги.
Посилаючись на наведені обставини, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач, ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, надав згоду на укладення договору шляхом введення у відповідному полі одноразового ідентифікатора та натискання іконки «відправити/підписати» відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач зазначає, що одноразовий персональний ідентифікатор MNV2C47U був направлений відповідачу 26.01.2022 року о 20 год. 05 хв. 10 сек. на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , вказаний ним при оформленні заявки на отримання кредиту, а введений відповідачем до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства 26.01.2022 року о 20 год. 06 хв. 08 сек. На думку позивача, зазначене підтверджує факт підписання відповідачем кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Також представник позивача зазначає, що первісний кредитор належним чином здійснив ідентифікацію відповідача, а право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача на підставі належним чином оформлених реєстрів прав вимоги в межах укладених договорів факторингу.
Крім того, позивач наголошує, що відповідач не відмовлявся від отримання кредиту, не відкликав своєї згоди на укладення кредитного договору, не звертався за роз`ясненням його умов, а тому кредитний договір є правомірним відповідно до статті 204 ЦК України та підлягає виконанню сторонами.
У зв`язку з наведеним представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у їх повному обсязі, про що надав відповідну письмову заяву до суду. 
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 06.03.2026 року витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 30, код ЄДРПОУ 14360570, електронна адреса: help@pb.ua) інформацію щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжної картки № 4731-21хх-хххх-6146, факту зарахування на вказаний картковий рахунок грошових коштів у сумі 16 200 грн. 00 коп. у період з 26.01.2022 року по 31.01.2022 року, наявності інших платіжних карток, емітованих на ім`я відповідача, відомостей щодо фінансового номера телефону, а також відповідних первинних документів, що підтверджують зарахування коштів.
На виконання вказаної ухвали до суду надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» з витребуваними документами, які долучені до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 20.04.2026 року у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в повному обсязі.
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 26.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 990983103. Згідно з умовами цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 16 200 грн. 00 коп. строком на 14 днів, тобто до 09.02.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,74 % на добу.
Судовим розглядом встановлено, що вказаний договір та Паспорт споживчого кредиту до нього були підписані відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Вказаний ідентифікатор для підписання договору був надісланий ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» на номер телефону НОМЕР_3 , який був та є фінансовим номером телефону ОСОБА_1 , що підтверджується, зокрема, довідкою АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260320/360004-БТ від 24.03.2026 року. Вказана обставина стороною відповідача не спростована.
Матеріалами справи також підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 16 200 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 68d8b039-8ff4-4009-83f1-2e55e2de23bc від 26.01.2022 року з відміткою товариства, з якого вбачається, що 26.01.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів згідно з Договором кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року відповідачу - ОСОБА_1 шляхом безготівкового зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer на платіжну картку № НОМЕР_4 хх-хххх-6146 у розмірі 16 200 грн. 00 коп.
Крім того, на виконання ухвали суду від 06.03.2026 року АТ КБ «ПриватБанк» надало інформацію та документи, з яких вбачається, що платіжна картка № 4731-21хх-хххх-6146 належить ОСОБА_1 та на вказаний картковий рахунок у період з 26.01.2022 року по 31.01.2022 року було зараховано грошові кошти у сумі 16 200 грн. 00 коп.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів за Договором кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року, а отже первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі.
Судом встановлено, що 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Під час розгляду справи суд встановив, що 28.11.2019 року Додатковою угодою № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року сторони дійшли згоди викласти пункт 8.2 Договору факторингу у новій редакції.
31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року сторони дійшли згоди викласти текст Договору в новій редакції.
31.12.2021 року Додатковою угодою № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору факторингу до 31 грудня 2022 року.
31.12.2022 року Додатковою угодою № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору факторингу до 31 грудня 2023 року.
31.12.2023 року Додатковою угодою № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору факторингу до 31 грудня 2024 року.
Судовим розглядом встановлено, що 30.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Також судом встановлено, що 04.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до відповідача за кредитним договором.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було складено Акт приймання-передачі Реєстру боржників. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт приймання-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 року до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року у загальному розмірі 28 724 грн. 90 коп., з яких: 16 199 грн. 44 коп. - заборгованість за основною сумою боргу та 12 525 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Позивач наголошує, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, заборгованість не погашає, у зв`язку з чим станом на 04.06.2025 року за Договором кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року утворилася заборгованість на загальну суму 28 724 грн. 90 коп., з яких: 16 199 грн. 44 коп. - заборгованість за основною сумою боргу та 12 525 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Судовим розглядом також встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» направило на адресу відповідача повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її сплати, зазначивши про намір стягнення такої заборгованості у судовому порядку, однак відповідач вимоги товариства не виконав та заборгованість не погасив.
Оскільки позивач наполягає на тому, що відповідач у добровільному порядку не виконує свої договірні зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, а сторона відповідача заперечує як факт належного укладення кредитного договору, так і наявність підстав для стягнення заявленої заборгованості, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Щодо наявності у позивача права вимоги за спірним кредитним договором на підставі договорів факторингу суд зазначає таке.
В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14 зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, а також розрахунок кредитної заборгованості, здійснений кредитором при відступленні права вимоги.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.
Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою та другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.
У даному випадку за наведеними вище договорами факторингу позивач набув право вимоги за Договором кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року.
При цьому суд критично оцінює доводи сторони відповідача про неможливість відступлення права вимоги на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року з огляду на те, що вказаний договір було укладено до виникнення кредитних правовідносин між первісним кредитором та відповідачем.
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути як наявна, так і майбутня грошова вимога. Крім того, судом встановлено, що після укладення Договору факторингу № 28/1118-01 сторони неодноразово продовжували строк його дії шляхом укладення додаткових угод, у тому числі після укладення між первісним кредитором та відповідачем Договору кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року.
Також матеріалами справи підтверджено, що право вимоги за вказаним кредитним договором було включено до відповідного реєстру прав вимоги, який є невід`ємною частиною договору факторингу.
Посилання представника відповідача на відсутність доказів оплати за договорами факторингу суд відхиляє, оскільки відповідач не є стороною зазначених правочинів, а ненадання доказів проведення розрахунків між сторонами договорів факторингу саме по собі не спростовує факту переходу права вимоги, підтвердженого договорами факторингу та реєстрами прав вимоги.
Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів як наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, так і наявність у нього права вимоги за цим договором, у зв`язку з чим суд відхиляє заперечення сторони відповідача щодо відсутності у позивача права вимоги.
Щодо доводів сторони відповідача про неукладеність кредитного договору суд зазначає таке.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (статті 15, 16 ЦК України).
Відповідно до статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій, у тому числі електронній, формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку.
Згідно зі статтями 626, 627, 628, 638, 639 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, а договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19 дійшов висновку, що будь-який вид договору може укладатися в електронній формі, а такий договір є договором, укладеним у письмовому вигляді.
Особливості укладення електронних договорів визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктами 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного договору.
Як встановлено судом, Договір кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року та Паспорт споживчого кредиту були підписані відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора, який був направлений на номер телефону НОМЕР_3 .
З наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації вбачається, що вказаний номер телефону був фінансовим номером відповідача. Доказів того, що зазначений номер належав іншій особі або був використаний без відома відповідача, матеріали справи не містять.
Крім того, після укладення договору відповідач отримав кредитні кошти на належну йому платіжну картку № НОМЕР_4 хх-хххх-6146, що підтверджується як платіжними документами первісного кредитора, так і інформацією АТ КБ «ПриватБанк».
Таким чином, сукупність досліджених доказів підтверджує факт укладення відповідачем Договору кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року та отримання ним кредитних коштів.
Доводи представника відповідача щодо відсутності електронного цифрового підпису первісного кредитора на файлі договору не спростовують факту укладення договору, оскільки спірний договір укладався відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання одноразового ідентифікатора, а факт його виконання сторонами підтверджений належними доказами.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту суд зазначає таке.
Відповідно до статей 526, 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у строки та на умовах, визначених договором.
Оскільки факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 16 200 грн. 00 коп. підтверджений належними доказами, а доказів повернення кредиту відповідачем суду не надано, вимоги позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу є обґрунтованими.
Разом з тим, згідно з розрахунком позивача заборгованість за тілом кредиту становить 16 199 грн. 44 коп., і саме в такому розмірі вона заявлена до стягнення.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок та враховуючи відсутність доказів погашення кредитної заборгованості, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 199 грн. 44 коп.
Щодо вимог позивача про стягнення процентів за користування кредитом суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, строк кредитування за Договором кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року становив 14 календарних днів, тобто до 08.02.2022 року включно.
При цьому позивач здійснив нарахування процентів за період з 26.01.2022 року по 25.06.2025 року.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 дійшла висновку, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України можуть нараховуватися лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу строку кредитування право кредитодавця нараховувати договірні проценти припиняється, а його права в охоронних правовідносинах забезпечуються положеннями статті 625 ЦК України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що проценти за користування кредитом можуть бути стягнуті лише за період з 26.01.2022 року по 08.02.2022 року включно.
Згідно з умовами договору сума процентів за вказаний період становить 3 665 грн. 00 коп.
У зв`язку з цим вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 3 665 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.
У задоволенні вимог про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку кредитування, а саме за період з 09.02.2022 року по 25.06.2025 року, у розмірі 8 860 грн. 46 коп., слід відмовити як необґрунтованих.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 199 грн. 44 коп. та процентів за користування кредитом у розмірі 3 665 грн. 00 коп., а всього 19 864 грн. 44 коп.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, повязані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. Разом з тим суд не зобовязаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір заявлених до відшкодування витрат є завищеним з огляду на складність справи, витрачений адвокатом час, обсяг виконаних робіт та значення спору для сторони.
Судом встановлено, що 05.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Тараненка Артема Ігоровича укладено Договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 та Додаткову угоду № 25770684448 від 05.06.2025 року до вказаного договору.
Відповідно до умов зазначеного договору адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, а клієнт - оплатити надані послуги.
Як вбачається з пунктів 3.1, 3.4, 3.5 та 3.7 Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року, винагорода Адвокатському бюро за надання правничої допомоги виплачується у формі гонорару. Після досягнення мети представництва Адвокатське бюро надає клієнту акт приймання-передачі наданих послуг.
Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, який є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року, адвокатом Тараненком Артемом Ігоровичем надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» такі послуги щодо клієнта ОСОБА_1 : складання позовної заяви - 2 години - 5 000 грн. 00 коп., вивчення матеріалів справи - 2 години - 1 000 грн. 00 коп., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 1 година - 500 грн. 00 коп., підготовка та подання клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 1 година - 500 грн. 00 коп.
Таким чином, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 7 000 грн. 00 коп.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи. Такі ж критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише за умови доведення того, що такі витрати були фактичними, неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Зміст позовної заяви свідчить про типовий характер правовідносин та правових питань, які не потребували значних додаткових зусиль чи спеціальних досліджень. Крім того, представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав.
З огляду на характер спору, обсяг підготовлених процесуальних документів, відсутність участі представника позивача у судових засіданнях та типовість правових питань у даній категорії справ, суд доходить висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. не є співмірною зі складністю справи та фактичним обсягом наданої правничої допомоги.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим та співмірним стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. 00 коп.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» та від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», відповідно до якої відшкодуванню підлягають лише фактичні, неминучі та обґрунтовані витрати.
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 675 грн. 19 коп. (19 864 грн. 44 коп. ? 2 422 грн. 40 коп. : 28 724 грн. 90 коп. = 1 675 грн. 19 коп.).
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 615, 625, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -  задовольнити частково.
2 Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, код ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за Договором кредитної лінії № 990983103 від 26.01.2022 року станом на на 04.06.2025 року у загальному розмірі 19 864 грн. 44 коп., з яких: 16 199 грн. 44 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 3 665 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 26.01.2022 року по 08.02.2022 року.
3. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 09.02.2022 року по 25.06.2025 року у розмірі 8 860 грн. 46 коп. - відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1  (  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд.4, літера А, офіс 10, код ЄДРПОУ 43541163) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. 00 коп. 
5. Стягнути з ОСОБА_1  (  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд.4, літера А, офіс 10, код ЄДРПОУ 43541163) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1 675 грн. 19 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мовчан Д.В.