465/5988/26
1-кп/465/1106/26 

Вирок
Іменем України
30.06.2026        м. Львів 
Франківський районний суд м. Львова у складі :
головуючого- судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026142370000181 від 15.06.2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України,-
встановив:
рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.05.2026 у справі № 465/4921/26, провадження №2-о/465/251/26, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на 6 місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав відносно матері, а саме: заборонено перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, за адресою: АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди у користуванні майном, що є об?єктом права спільної сумісної власності заявниці у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; заборону наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання заявниці;
заборону особисто та через третіх осіб розшукувати заявницю, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборону вести листування, телефонні переговори або контактувати із заявницею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб. Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.05.2026 у справі № 465/4921/26, провадження №2-о/465/251/26 про видачу обмежувального припису, яким відносно нього встановлено вищенаведене обмеження його прав, 14.06.2026, близько 16:03 год., діючи умисно, маючи умисел на вчинення кримінального проступку пов?язаного з домашнім насильством, порушив даний обмежувальний припис, а саме прийшов у місце проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 і перебував там всупереч зазначеному вище рішенню суду.
Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Тобто, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , що складена у присутності захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Ухвалою від 29.06.2026 року призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні №12026142370000181 від 15.06.2026 року відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За вимогами ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження №12026142370000181 від 15.06.2026 року, перевіривши встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини інкримінованого кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, враховуючи беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості у його вчиненні, суд дійшов висновку, що винуватість  ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, стороною обвинувачення доведена, дії обвинуваченого органом досудового розслідування у формі дізнання та прокурором, вірно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису, особою, щодо якої такий застосований судом.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального проступку, дані на особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання, які встановлені у ході дізнання.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставинами, що пом`якшують покарання  ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку.
Дані про обставини, що обтяжують покарання  ОСОБА_3 відсутні.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченої до вчиненого, позицію сторони обвинувачення та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд доходить до такого висновку.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд бере до уваги конкретні обставини вчиненого правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого  ОСОБА_3 , який на обліках в психоневрологічному диспансері чи наркологічному диспансері не перебуває, у вчиненому щиро розкаявся, обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, в матеріалах кримінального провадження відсутні, відтак суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду з покладенням на нього, у відповідності до ст. 59-1 КК України, обов`язків.
З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних проступків та злочинів.
Згідно з ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно ч. 2 ст. 59-1 КК України, такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
У справі відсутні процесуальні витрати.
Долю речових доказів слід вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-371,373-374,376,381-382КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбачених ст. 390-1 КК України та призначити йому у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Згідно з ч.2, 3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду відповідно до ст.49-2 КВК України обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду карається обмеженням волі на строк до трьох років.
Речові докази у справі: один DVD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо вінне скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
У відповідності до частини 1статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1