Єдиний унікальний номер 599/276/26
Номер провадження 1-кп/599/49/2026

ВИРОК
іменем України
"10" червня 2026 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілих  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8  розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025211070000198 від 24 листопада 2025 року про обвинувачення: ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Білоголови Зборівського району Тернопільської області, зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, не депутата, одруженої, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,
встановив:
обвинувачена ОСОБА_4 будучи особою, яка керує транспортним засобом, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушила правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин. 
Так, 24 листопада 2025 року приблизно о 17:00 год ОСОБА_4 , в порушення вимог п.п.2.1(а) та 2.9(а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами та доповненнями (далі - ПДР), а також вимог, які наведені у абз 1,5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-Х1І від 30.06.1993), із змінами та доповненнями, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю у крові 2,57%о проміле), керувала технічно справним автомобілем «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 , із пасажирами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та рухалася проїзною частиною автомобільної дороги по вулиці Центральна, 140, села Білоголови, Тернопільського району, Тернопільської області, у бік автомобільної дороги Т-20-13 «Почаїв Зборів». Під час руху водій автомобіля «Skoda Octavia»  ОСОБА_4 , внаслідок алкогольного сп`яніння, не була достатньо уважною та не стежила належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушила вимоги п. 2.3 (б, д) ПДР.
Унаслідок цього і в порушення вимог п.п. 1.10 (в частині визначення понять «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка») 10.1 та12.1 ПДР, водій ОСОБА_4 , під час проїзду ділянки вказаної дороги, що по вулиці Центральна у селі Білоголови, Тернопільського району, Тернопільської області, не врахувала дорожньої обстановки, не застосувала такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустила втрату поперечної стійкості автомобіля «Skoda Octavia», виникнення заносу та некерований його виїзд за межі проїзної частини вліво, де допустила зіткнення із двома стовбурами дерева з подальшим розвертанням автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля «Skoda Octavia»  спричинено тілесні ушкодження, а саме:
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у виді переломів кісток лицевого черепа зліва (латеральної (зовнішньої) стінки очниці, виличної дуги та тіла виличної кістки, стінок верхньощелепної пазухи, однойменної кістки, носа) з крововиливами у порожнини навколоносових пазух, струсу головного мозку з крововиливом під павутинну оболонку тім`яної частки його лівої півкулі; «забійних» ран лівої надбрівної ділянки, повік лівого ока та крововиливу у білкову оболонку і «гематоми» повік лівого ока, «скальпованої» рана носа, рани лівої величної ділянки, садна чола та чисельних «дрібних різаних садна обличчя зліва», «різаної» рани лівої щічної ділянки; закритої травми грудної клітки у виді переломів 6-8-го, 11-12-го лівих ребер, двобічного «часткового» пневмотораксу (накопичення повітря в грудній порожнині) та забиття обох легень; забиття поперекового відділу хребта; садна обох верхніх кінцівок, «різаної» рани лівого плеча, чисельних «різаних» ран обох кистей гомілок, садна ділянки правих колінного та гомілко-ступеневого суглобів, «масивної гематоми м`яких тканин» лівого стегна; переломів кісток тазу зліва(крижової, гілок лобкової та сідничної, кульшової западини), що у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш ніж 21 дня) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесного ушкодження;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено тілесні ушкодження у виді закритого внутрішньо-суглобового перелому латерального (зовнішнього) виростка та проксимального метаепіфізу 9верхнього кінця) лівої великогомілкової кістки; закритої травми правої кисті у виді вивиху середньої фаланги 3-го пальця; чисельних садна та «поверхневих порізів шкіри», що у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш ніж 21 дня) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесного ушкодження;
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинено тілесні ушкодження у виді закритої травми лівої кисті у виді переломів діафізів (тіл) середньої фаланги 3-го та 4-го пальців та авульсивного (відривного) внутрішньо суглобового перелому основи дистальної (нігтьової) фаланги 5-го пальця; чисельних «забійних» садна та поверхневих ран голови, садна лівої скроневої ділянки голови, чисельних садна обличчя, «осаднення» тулуба та кінцівок, «осаднення» ділянки лівого плечового суглоба, чисельних «поверхневих» ран та садна обох кистей, «осаднення» і «підшкірної гематоми» ділянки правого колінного суглоба, що у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більш ніж 21 дня) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3. (б,д), 1.10 та 10.1, 12.1 ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
27 лютого 2026 року між потерпілим ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_7 , потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, відповідно до умов якої, обвинувачена та потерпілі дійшли згоди, щодо розміру заподіяних матеріальних і моральних збитків, обвинувачена повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, сторони узгодили покарання, яке повинена нести обвинувачена за вчинене кримінальне правопорушення, а саме із застосуванням ст. 69 КК України та ст. 53 КК України, у виді основного покарання штрафу в дохід держави в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становлять 34000 гривень та додаткового – позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.
До початку судового розгляду справи по суті, захисником адвокатом ОСОБА_5 подано до суду письмове клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченою.
В судовому засіданні адвокат, що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила затвердити угоду про примирення укладену між обвинуваченим та потерпілим  ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_7 , потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
Відповідно до змісту вказаної угоди, обвинувачена ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1ст.286-1 КК України. У вказаній угоді сторони узгодили покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. ОСОБА_4 відшкодувала потерпілим матеріальну і моральну шкоду в повному обсязі: ОСОБА_6 - 80 000,00 грн (вісімдесят тисяч гривень); ОСОБА_7 - 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень); ОСОБА_8 - 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень). Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 погоджуються, що обвинувачена ОСОБА_4 відшкодувала в повному обсязі матеріальну та моральну шкоду, до якої претензій будь - якого характеру не мають, а тому просять застосувати до обвинуваченої положення статті 69 КК України, призначивши їй більш м`яке покарання, ніж передбачене законом.
Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для обвинуваченої обмеження права на оскарження вироку відповідно до положень ст. ст. 394 та 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 ч.4 ст. 474 КПК України. Для потерпілого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , обмеження права оскарження вироку відповідно до ст. ст. 394 та 424 КПК України з позбавленням права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.5 ст. 474, ст. 473 КПК України, які були роз`яснені їй судом під час судового засідання.
Також у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 погодилася в повному обсязі з обставинами кримінального правопорушення, повністю визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 – 1 КК України та надала судові згоду на призначення узгодженого покарання.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 просила затвердити угоду про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_7 , потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_4 , та призначити узгоджену ними міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, просив затвердити угоду про примирення, яку укладено добровільно, без жодного примусу чи тиску. Матеріальну та моральну шкоду йому відшкодовано.
Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, просила затвердити угоду про примирення, яку укладено добровільно, без жодного примусу чи тиску. Матеріальну та моральну шкоду їй відшкодовано.
Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, просила затвердити угоду про примирення, яку укладено добровільно, без жодного примусу чи тиску. Матеріальну та моральну шкоду їй відшкодовано.
На підставі пояснень потерпілих та обвинуваченої суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо затвердження угоди про примирення, так як ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення не відповідає обраному покаранню.
Суд не погоджується з доводами прокурора, про відмову щодо затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілими з огляду на наступне.
КПК України передбачає два види угод: угода про примирення та угода про визнання винуватості. Перша з них може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, друга між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. В обох випадках зміст угоди має містити узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.
Правила призначення покарання встановлені Кримінальним кодексом України, зокрема, розділом ХІ його Загальної частини. Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.
Зі змісту Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» вбачається, що внесені ним зміни до Кримінального кодексу України не передбачали заборони застосування ст. 69 КК України у справах щодо порушення правил безпеки дорожного руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Також, санкція ч.1 ст. 286-1 КК України визначена Законом №1231-ІХ в такому розмірі, який згідно ст.12 КК України відносить її до категорії нетяжких злочинів. При цьому, вказаний Закон не вніс зміни і не передбачив жодних обмежень щодо можливості укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні за ч.1 ст.286-1 КК України.
Крім того, Законом №1231-IХ не було змінено положення ст. 475 КПК України і не передбачено повноваження суду призначати інше покарання ніж узгоджене сторонами угоди.
За змістом ст. 1 КПК України та ст. 75 Конституції України Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами України, а єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.
Оскільки законодавець при прийнятті Закону № 1231-IХ не передбачив жодних заборон чи обмежень на застосування ст. 69 КК України та укладення угод у кримінальних провадженнях за ч. 1 ст. 286-1 КК України, то доводи прокурора є безпідставними.
Судом встановлено, що згідно з висунутим ОСОБА_4 обвинуваченням, внаслідок її дій було завдано шкоду лише потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..
Та обставина, що безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху та експлуатацію транспорту, сама по собі не є підставою для висновку про те, що в будь-якому випадку угода про примирення між потерпілим та обвинуваченими не відповідає інтересам суспільства.
Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілими і обвинуваченою та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами кримінального провадження, міри покарання.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в сторін угоди повне розуміння ними процесуальних прав, добровільності укладення, та відсутності обставин, які примусили їх укласти угоду, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на наступне :
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого вона визнала себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди.
Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 1 п. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з вимогами ч. 3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Під час перевірки угоди встановлено її відповідність вимогам КПК України, що закріплені в ст.471 цього Кодексу, можливість виконання обвинуваченою узятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричини потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілим, за місцем проживання характеризується позитивно, як зразкова громадянка, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є дружиною ОСОБА_10 – військовослужбовця, який 13 січня 2023 року зник безвісти під час виконання бойового завдання.
Так, згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині цього Кодексу.
Таким чином суд враховуючи дані про особу винної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою молодого віку, одруженої із ОСОБА_10 - військовослужбовцем, який зник безвісти на бойовому завданні 13 січня 2023 року, на утриманні має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Обинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину, характеризується за місцем проживання як зразкова громадянка, що підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами, в конфліктних ситуаціях не помічена, виконавчим комітетом чи адімнкомісією до адміністративної відповідальності не притягувалась, підтвердженням чого є харектеристика № 490 від 29 грудня 2025 року, що видана Залозецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, щире каяття (повністю усвідомила наслідки свого діяння, настання яких не бажала, зробила для себе відповідні висновки, повністю відшкодувала заподіяну потерпілим шкоду), активне сприяння розкриттю злочину, а також думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки не мають жодних претензій до неї. Вищенаведені пом`якшуючі обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину.
В судовому засіданні обвинувачена ствердила про фінансову можливість сплати штрафу у разі призначення даного виду покарання.
З огляду на викладене, дані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, і з урахуванням особи обвинуваченої та, виходячи із положень ст.50, 65 КК України, дають підстави прийти до висновку щодо можливості і, на думку суду, необхідності, застосування положень ст.69 КК України призначення обвинуваченій покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Суд вважає, що саме таке покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Дане покарання, на переконання суду цілком відповідає тяжкості, обставинам вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої, відповідає цілям покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про примирення, та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Шкода потерпілим повністю відшкодована.
У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на суму 9805,40 грн, які на підставі ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Ухвалою Зборівського районного суду від 26 листопада 2025 року, накладено арешт на речові докази, з метою їх збереження.
В силу вимог ст.174 КПК України в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки судом прийнято рішення по суті, а тому слід скасувати арешт на речові докази .
Дотримуючись приписів ч.15 ст.615 КПК, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 373-374, 468, 471, 473, 615 КПК України, суд,
у х в а л и в :
затвердити угоду про примирення від 27 лютого 2026 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_7 , потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ч.1 статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в загальному розмірі 9805,40 грн (дев`ять тисяч вісімсот п`ять гривень сорок копійок) за проведення експертиз: 4457,00 грн - вартість проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/120-25/15148-ІТ від 18.12.2025 та 5348,40 грн - вартість проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» № СЕ-19/120-25/15149-ІТ від 22.12.2025 в дохід держави рахунок UА308999980313090115000019733, код класифікації доходів бюджету 24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК у Тернопільській області /тг м.Зборів/24060300, код отримувача 37977599.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Зборівського районного суду 599/1917/25 від 26 листопада 2025 року на автомобіль марки «Skoda Octavia» р.н. НОМЕР_2 , номер кузова « НОМЕР_3 » власником якого, відповідно до інформації з ITC ІПНП «Армор», є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька АДРЕСА_1 , який зберігається території арешт майданчика відділення поліції № 2 (м.Зборів) Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області та повернути його власнику. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На даний вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суд через Зборівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Зборівського 
районного суду    ОСОБА_1