ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 р. 	Справа № 440/7937/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/7937/22
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , апелянт) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України, в якій просила:
- визнати протиправною процесуальну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області), що полягає у невиконанні ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі № 440/7937/22;
- надати оцінку факту невиконання ухвали суду від 01.11.2024;
- зобов`язати суд вжити передбачених КАС України заходів для забезпечення виконання ухвали суду.
10.04.2026 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 від 22.12.2024 про визнання процесуальної бездіяльності ГУ ПФУ в Полтавській області, що полягає у невиконанні ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі № 440/7937/22 залишено без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила:
- скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 у справі № 440/7937/22;
- постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 від 21.12.2025 та визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області протиправною;
- накласти на керівника ГУ ПФУ в Полтавській області штраф у порядку ст. 382 КАС України за тривале невиконання рішення суду;
- постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 вважати обов`язковою до виконання судом першої інстанції в частині реальної перевірки фактів виконання рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції була винесена за результатами розгляду заяви, яку Другий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 17.03.2026 (провадження № 974/26) зобов`язав розглянути по суті, скасувавши попередню незаконну відмову судді Петрової Л.М. Скасовуючи попередню ухвалу, апеляційний суд чітко встановив, що формальні посилання суду першої інстанції на «старі звіти» ГУ ПФУ в Полтавській області не спростовують доводів заявниці про невиконання рішення суду. Попри це, суддя Петрова Л.М. в оскаржуваній ухвалі знову дублювала тезу про те, що «звіт Полтавського ПФУ, який був прийнятий 09.01.2025 і не оскаржувався», однак це твердження є неправдивим, оскільки ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» 19.01.2025 було подано апеляційну скаргу, якою оскаржувалися всі ухвали суду, винесені 09.01.2025, у тому числі й ухвала про прийняття звіту. 
Також апелянт посилається на те, що 02.04.2026 суд першої інстанції виніс ухвалу про прийняття справи до провадження, створивши цим ілюзію нового розгляду. Однак, не дочекавшись реального виконання вимог апеляційного суду, суддя вже 10.04.2026 винесла відмовне рішення, що свідчить про те, що розгляд був формальним, а ухвала від 02.04.2026 була лише способом затягнути час та «легалізувати» чергову відмову, базуючись на документах річної давнини (січень 2025), які апеляція вже визнала недостатніми.
Крім того ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції ігнорує власну ухвалу від 01.11.2024, яка досі не виконана в частині розрахунків по ТОВ «ВАДО» та МПП «Ліберті». 
ГУ ПФУ в Полтавській області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.
Відповідно до частини 1 статті 308, пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено такі обставини справи.
09.01.2023 рішенням Полтавського окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування довідки ТОВ «ВАДО» № 35 від 09.07.2012 про заробітну плату та довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020 про заробітну плату за період з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП «Ліберті».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ «ВАДО» відповідно до довідки №35 від 09.07.2012 та період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП «Ліберті», відповідно до довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 23.11.2021.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за віком з дати припинення - 23.11.2021.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
20.02.2024 постановою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Полтавській області залишено без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 по справі № 440/7937/22 залишено без змін.
01.11.2024 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі № 440/7937/22 задоволено частково.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі № 440/7937/22 упродовж одного місяця з дня набрання цією ухвалою законної сили, з наданням до суду належним чином засвідченої копії рішення ГУ ПФУ в Полтавській області про поновлення виплат пенсії ОСОБА_1 з 23.11.2021, доказів проведення перерахунку пенсії позивача із врахуванням стажу роботи та розміру заробітної плати згідно з довідками № 35 від 09.07.2012 та № 47 від 16.07.2012, виданої ТОВ «ВАДО» та довідки № 02-04/2/1782-С від 22.09.2020, виданої Архівним відділом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, а також докази здійснення виплати невиплаченої пенсії позивачу з урахуванням довідки № 47 від 16.07.2012.
28.11.2024 надійшов звіт ГУ ПФУ в Полтавській області про виконання рішення суду у справі № 440/7937/22.
09.01.2025 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду прийнято звіт ГУ ПФУ в Полтавській області про виконання рішення суду у справі № 440/7937/22.
21.12.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, в якій просила:
- визнати протиправною процесуальну бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області, що полягає у невиконанні ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі № 440/7937/22;
- надати оцінку факту невиконання ухвали суду від 01.11.2024;
- зобов`язати суд вжити передбачених КАС України заходів для забезпечення виконання ухвали суду.
01.01.2026 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України, повернуто без розгляду.
17.03.2026 постановою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.01.2026 у справі № 440/7937/22 скасовано.
Адміністративну справу № 440/7937/22 направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.12.2025, поданої в порядку ст. 383 КАС України.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України, без задоволення (ухвала суду від 10.04.2026) суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність відповідача, щодо виконання ухвали суду від 01.11.2024, оскільки відповідачем вчинялися дії для виконання зазначеної ухвали суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, проте з інших мотивів і підстав залишення заяви без задоволення.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За змістом частин 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності із приписами мотивувальної та резолютивної частин рішення суду).
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За змістом частини 4 статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Зі змісту вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду чи умисне ухилення від вчинення будь-яких дій, спрямованих на його виконання, що порушує законні права та інтереси позивача.
Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених саме рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Тобто, чинний КАС України не передбачає можливість визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень під час виконання ухвали суду та вжиття заходів для її виконання. Як наслідок наявні підстави для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 21.12.2025 поданої в порядку 383 КАС України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що ухвала суду першої інстанції від 10.04.2026 була винесена за результатами розгляду заяви, яку Другий апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 17.03.2026 (провадження № 974/26) зобов`язав розглянути по суті, скасувавши попередню незаконну відмову судді Петрової Л.М. Скасовуючи попередню ухвалу, апеляційний суд чітко встановив, що формальні посилання суду першої інстанції на «старі звіти» ГУ ПФУ в Полтавській області не спростовують доводів заявниці про невиконання рішення суду. Попри це, суддя Петрова Л.М. в оскаржуваній ухвалі знову дублювала тезу про те, що «звіт Полтавського ПФУ, який був прийнятий 09.01.2025 і не оскаржувався», однак це твердження є неправдивим, оскільки ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» 19.01.2025 було подано апеляційну скаргу, якою оскаржувалися всі ухвали суду, винесені 09.01.2025, у тому числі й ухвала про прийняття звіту. 
Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтований і такими, що суперечать матеріалам справи з огляду на таке.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції від 01.01.2026 про повернення заяви ОСОБА_1 від 21.12.2025 Другий апеляційний адміністративний суд не встановлював, що формальні посилання суду першої інстанції на «старі звіти» ГУ ПФУ в Полтавській області не спростовують доводів заявниці про невиконання рішення суду. Суд апеляційної інстанції взагалі цьому оцінку не давав, оскільки заява ОСОБА_1 від 21.12.2025, подана в порядку статті 383 КАС України, не була розглянута судом першої інстанції по суті, а була повернута без розгляду на підставі статті 45 КАС України.
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що 02.04.2026 суд першої інстанції виніс ухвалу про прийняття справи до провадження, створивши цим ілюзію нового розгляду, однак, не дочекавшись реального виконання вимог апеляційного суду, вже 10.04.2026 виніс ухвалу про відмову, що свідчить про те, що розгляд був формальним, а ухвала від 02.04.2026 була лише способом затягнути час та «легалізувати» чергову відмову, базуючись на документах річної давнини (січень 2025), які апеляція вже визнала недостатніми, колегія суддів зазначає таке.
Як було зазначено вище, Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 17.03.2026, прийнятій за результатами перегляду ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 01.01.2026, не надавав оцінки звіту ГУ ПФУ в Полтавській області про виконання рішення суду у справі № 440/7937/22, який був прийнятий ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2025.
Крім того, відповідно до частини 5 статті 383 КАС України, заява, що подана в порядку цієї статті, якщо вона відповідає встановленим вимогам, підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
Із зазначеного вбачається, що суд першої інстанції прийнявши 02.04.2026 справу до провадження і постановивши за результатами її розгляду 10.04.2026 відповідну ухвалу діяв в порядку КАС України щодо строків розгляду відповідної заяви.
Колегії суддів вважає безпідставними та необґрунтованими жодними доказами посилання апелянта на існування вимог апеляційного суду, на виконання яких повинен був чекати суд першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.12.2025, поданої в порядку статті 383 КАС України.
Крім того, колегія суддів зауважує, що апелянт у своїй заяві від 21.12.2025 не просила суд першої інстанції накласти на керівника ГУ ПФУ в Полтавській області штраф у порядку ст. 382 КАС України за тривале невиконання рішення суду, а отже Полтавський окружний адміністративний суд не надав та не міг надавати оцінку такому клопотанню апелянта. При цьому накладення такого штрафу можливе лише разом з постановленням судом ухвали про відмову у прийнятті звіту, а при розгляді заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд постановляє окрему ухвалу в порядку статті 249 КАС України.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.
Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та норми права, які лежать в основі заявленого питання у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 294, 308, 311, 312, 316, 321, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року по справі № 440/7937/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   О.А. Спаскін