29.05.26
22-ц/812/1249/26
Провадження №22-ц/812/1249/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Миколаїв 
Справа № 487/120/26
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Шаманської Н.О.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В..,
переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу 
за позовом
Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області
до
ОСОБА_1 
про стягнення надміру виплаченої пенсії
за апеляційною скаргою
Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області
на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Притуляк І.О., 07 квітня 2026 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення 13 квітня 2026 року,
у с т а н о в и в:
У січні 2026 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що  ОСОБА_1 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №1058, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року . 
04 вересня 2023 року відповідач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності. До заяви відповідачем було надано, зокрема, виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №656507, видану 31 серпня 2023 року довічно. 
Відповідачу було призначено пенсію по інвалідності з 31 серпня 2023 року, що підтверджується Рішенням про призначення пенсії від 13 вересня 2023 року № 143250017144 та складала 2520 грн. 
Пенсія відповідача станом на 25 червня 2025 року складала 3038 грн., що підтверджується Рішенням про перерахунок пенсії № 143250017144.
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 18 квітня 2025 року №ЦО-8762 ОСОБА_1 не визнано особою з інвалідністю з 31 серпня 2023 року.
Оскільки, експертною командою центру оцінювання функціонального стану особи відповідача не визнано особою з інвалідністю, то підстава виплати відповідачу пенсії по інвалідності з моменту скасування статусу особи з інвалідністю відсутня. 
На підставі вищезазначеного, рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 25 червня 2025 року №143250017144 було перераховано пенсію відповідача, у зв`язку з чим утворилася переплата надміру виплаченої пенсії по інвалідності за період з 31 серпня 2023 року по 30 червня 2025 року в розмірі 60053 грн 29 коп. 
Листом від 04 липня 2025 року №1400-0403-8/56540 відповідача було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок ГУ ПФУ в Миколаївській області надміру виплачену суму пенсії проте відповідач в добровільному порядку кошти на рахунок управління не повернув. 
Посилаючись на викладене, ГУ ПФУ в Миколаївській області просило стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачену пенсію у розмірі 60053 грн 29 коп.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено недобросовісної поведінки з боку відповідача, надання ним неправдивих або фальшивих відомостей про свій стан здоров`я.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 18 квітня 2025 року № ЦО-8762 ОСОБА_1 не визнано особою з інвалідністю з 31 серпня 2023 року. Оскільки, експертною командою ЦОФСО відповідача не визнано особою з інвалідністю, тому підстава виплати йому пенсії по інвалідності з моменту скасування статусу особи з інвалідністю відсутня.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже справа розглядалась судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області перебував ОСОБА_1 та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №1058, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року.
Згідно з випискою з акту огляду МСЕК серії 12 ААВ №656507 від 31 серпня 2023 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності (загальне захворювання) безстроково.
04 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального об`єднаного управління ПФУ м Миколаєва з заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Вказана пенсія була призначена з 31серпня 2023 року на підставі рішення Управління від 13 вересня 2023 року.
Під час отримання пенсії здійснювався її перерахунок, у зв`язку з чим її розмір збільшувався. З 31 серпня 2023 року розмір пенсії становив 2520 грн., з 01 березня 2024 року - 2725 грн., а з 01 березня 2025 року - 3038 грн.
Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 18 квітня 2025 року №ЦО-8762 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , групу інвалідності не встановлено з 31 серпня 2023 року. 
05 червня 2025 року Центром оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» було складено акт №425 про приймання-передачу витягів з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, у тому числі і щодо ОСОБА_1 
25 червня 2025 року ГУ ПФУ в Миколаївській області ухвалило рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки про переплату по п/с № НОМЕР_1 за період з 31 серпня 2023 року по 30 червня 2025 року 31 березня 2025 року ОСОБА_1 була надміру сплачена пенсія в сумі 60053 грн 29 коп.
04 липня 2025 року ГУ ПФУ в Миколаївській області складено повідомлення ОСОБА_2 , в якому позивачем зазначено про необхідність повернення коштів в сумі 60053 грн 29 коп. на рахунок Пенсійного фонду України.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Згідно зі ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Приписами ст.5 Закону №1058-IV встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Таким чином, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Так, ч.1 ст.47 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення (далі – Порядок), затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року.
Відповідно до п.3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України за №6-4 від 21 березня 2003 року, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 4 вказаного порядку у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Згідно зі ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.
Згідно з ч.1 ст.34 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону № 1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
У відповідності до ч.1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст.1215 ЦК України).
Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Саме таке тлумачення ст.ст.1212,1215 ЦК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі за №753/15556/15.
Колегія суддів вважає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення таких коштів.
З 01 січня 2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі – Постанова № 1338). 
Зазначеною постановою затверджені: Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії встановлення інвалідності. Відповідно до пункту 3 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених Постановою № 1338. Пунктом 6 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи передбачено, що оцінювання проводиться: Центром оцінювання функціонального стану особи (далі – ЦОФСО); експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я.
Відповідно до п.7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи права та обов`язки ЦОФСО за рішенням МОЗ покладаються на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ, та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.
Пунктом 10 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи визначено, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності цієї постанови переглядаються ЦОФСО з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 року № 2022 права та обов`язки ЦОФСО покладено на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». Зазначеним наказом затверджено Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи. Згідно зі ст.35 Закону № 1058 державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» передано інформацію про скасування рішень медикосоціальних експертних комісій за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами ЦОФСО.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту огляду медико-соціальною комісії серії 12 ААВ № 656507, виданого 31 серпня 2023 року довічно, ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності.
Відсутність підстав для встановлення відповідачу групи інвалідності було встановлено у рішенні експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи 18 квітня 2025 року.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач не навів належних та допустимих доказів щодо подання ОСОБА_1 свідомо фальшивих документів, документів із неправильними відомостями або приховання достовірних даних про свій стан здоров`я та інші обставини, що впливають на встановлення права особи з інвалідністю на пенсію по інвалідності. 
Рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 18 квітня 2025 року не доводить недобросовісності дій зі сторони ОСОБА_1 при зверненні до позивача для призначенням йому пенсії по інвалідності.
З огляду на викладене, саме по собі скасування рішення медикосоціальної експертної комісій за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами ЦОФСО, не може бути достатньою підставою для покладення на відповідача обов`язку повернути отримання кошти, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними. 
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового ріщення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

Повний текст постанови складено 29 травня 2026 року.