Справа № 333/8512/25 
Провадження № 1-кп/333/450/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 42025082030000055 від 17.07.2025, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оленівка, Оріхівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на посаді водія в ТОВ "ПНУ-222", одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не є адвокатом або депутатом, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за участі прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 15 липня 2025 року приблизно о 22 годині, знаходячись біля магазину "Садочок", який розташований за адресою: місто Запоріжжя, проспект Героїв Національної Гвардії України, біля будинку № 63, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи з мотивів особистих неприязних відносин з потерпілою, які виникли раптово з нікчемного приводу, з метою спричинення фізичного болю наніс один удар правою рукою в область обличчя потерпілої, внаслідок чого у останньої утворилось тілесне ушкодження у вигляді рани з крововиливом слизової оболонки нижньої губи.
Таким чином, ОСОБА_3 , за викладених вище обставин вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Зокрема, обвинувачений пояснив суду, що біля магазину "Садочок" по вул. Перемоги, буд. 63-А, в м. Запоріжжі, у нього виник конфлікт з потерпілою та він наніс один удар правою рукою в область голови (губи) потерпілої, після чого остання втекла. Зазначив, що вказані події відбувались приблизно 17.07.2025 о 22 год. 00 хв. в присутності декількох відвідувачів магазину, обвинувачений не мав бажання наносити удар потерпілій, яку він раніше не знав, проте був спровокований тим що потерпіла довго вибирала і купувала товар в магазині, обвинувачений був обурений такою поведінкою і через це стався конфлікт. Після цього, на місце конфлікту приїхав брат обвинуваченого, який мав владнати всі питання, обвинувачений намагався вибачитися, але потерпіла тоді не хотіла розмовляти. Обвинувачений зазначив, що на момент конфлікту, він перебував у слабкому алкогольному сп`янінні, підтверджує, що дійсно від його удару у потерпілої виникли тілесні ушкодження. Зазначає, що усвідомив протиправність своїх дій, про вчинене шкодує і розкаюється.
Покази ОСОБА_3 є послідовними і конкретними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, що ним визнаються, добровільності, істинності його показів.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 15.07.2025 о 22:00 год. по вул. 40-років Перемоги, буд. 63, біля магазину "Садочок", вона стояла на вулиці біля віконця в магазині в черзі, там було ще 2-3 людини, поки стояла в черзі, обвинувачений щось казав про те, що черга довго стоїть, потім він підійшов до неї та почав чіплятися, ображав, виражався нецензурною лайкою, вона сказала, що зараз відійде, а він вдарив її рукою в область обличчя (губи), удар був один, це було умисно, свідками цього були продавець та люди, які стояли в черзі. Обвинувачений залишався поруч, після чого продавець викликав поліцію. Зазначає, що обвинуваченого бачила вперше, раніше його не знала, він один раз вибачився, але вона його не пробачила та бажає, щоб він поніс покарання, також вказала, що приймала участь у слідчих діях.
Прокурор вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, цю позицію підтримали інші учасники судового провадження.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не оспорює обставини справи, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутність у суду сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вирішив у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежитись дослідженням показів обвинуваченого та потерпілої, дослідженням окремих документів щодо руху кримінального провадження, проведених процесуальних дій, проведених експертиз тощо, а також даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Під час судового розгляду були досліджені наступні документи:
- заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення від 17.07.2025;
- рапорт старшого інспектора чергового Відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 16.07.2025;
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.07.2025, прийняв ДОП СП відділу поліції № 4 лейтенант поліції ОСОБА_7 ;
- постанова старшого дізнавача СД ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_8 про призначення судово-медичної експертизи від 17.07.2025;
- висновок експерта № 1389п від 18.07.2025 за результатами судово-медичної експертизи ОСОБА_5 ;
- постанова старшого дізнавача СД ВП № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_8 про призначення додаткової судово-медичної експертизи від 18.07.2025;
- висновок експерта № 1653/к від 19.08.2025 за результатами експертизи за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42025082030000055 від 17.07.2025, за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ;
- матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: копія його паспорта громадянина України для виїзду; довідка щодо відсутності судимостей обвинуваченого; довідка КНП "Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб" Запорізької обласної ради від 03.09.2025 щодо відсутності обвинуваченого на обліку у лікаря нарколога та психіатра; лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває; актовий запис про шлюб, сформований за допомогою сервісу "Дія", відповідно до якого, ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 ; свідоцтво НОМЕР_1 , виданого 11.04.2023 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 178), актовий запис про народження, сформований за допомогою сервісу "Дія", свідоцтво НОМЕР_2 , виданого 13.06.2023 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (відповідний запис № 303), згідно якого у ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , народилася дитина – ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Таким чином, оцінивши покази обвинуваченого, потерпілої та інші докази суд приходить до висновку про те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мали місце, ці діяння містять склад кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, обвинувачений винний у його вчиненні, тому вважає за необхідне ухвалити обвинувальний вирок і призначити покарання обвинуваченому.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. Суд не вбачає підстав для визнання такою, що пом`якшує покарання щире каяття в силу наступного.
Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики Верховного суду, щире каяття передбачає, крім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Під час судового розгляду, обвинувачений змінював свої покази, в первісних показах повідомляв, що не наносив умисного удару кулаком в обличчя потерпілої, вказав, що підходячи до магазину обвинувачений перечепився і випадково впав на потерпілу, внаслідок чого потерпіла вдарилася об вікно магазину і отримала ушкодження. Така непослідовність показів обвинуваченого свідчить про нещирість його каяття і нерозуміння протиправності своєї поведінки. На відсутність жалю з боку обвинуваченого та осуду своєї поведінки, також вказує позиція потерпілої, яка не вибачила обвинуваченого і бажала щоб він поніс відповідне покарання. Каяття обвинуваченого не знайшло свого відображення в досліджених доказах та не мало характеру послідовної, переконливої, критичної оцінки винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує обставини, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального проступку, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі здоров`ям і життям особи, вчинення кримінального правопорушення в громадському місці, відкрито, в присутності інших осіб. Суд враховує хуліганські мотиви вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, наявність вини у формі прямого умислу, наслідки вчиненого ним діяння у формі легких тілесних ушкоджень, його нещире ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, позицію сторони обвинувачення та захисту, потерпілої з приводу покарання. Також суд враховує характеристику особи обвинуваченого, яка полягає в тому, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей.
З урахуванням вказаних обставин, загальних засад призначення покарання, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у вигляді виправних робіт за місцем його роботи, із відрахуванням із суми заробітку засудженого двадцяти відсотків в доход держави. Цей захід примусу внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень Закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Інші види покарання за встановлених судом обставинах і ставлення обвинуваченого до своєї винної поведінки, не будуть мати достатнього виховного характеру і не забезпечать запобіганню вчиненню подібних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами.
Визначаючи розмір призначеного покарання, суд враховує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3 Конституції України). Потерпіла отримала тілесне ушкодження в громадському місці в присутності інших людей, через що відчула біль, страждання і приниження, а тому суд вважає необхідним призначити покарання ближче до максимальної межі передбаченою санкцією ч.1 ст.125 КК України для такого покарання.
На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 370-371, 373-374 КПК України, - 

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 10 (десяти) місяців виправних робіт за місцем його роботи, із відрахуванням із суми заробітку засудженого двадцяти відсотків в доход держави.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого – не застосовувати.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції – Комунарський районний суд міста Запоріжжя.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя          ОСОБА_1