ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 520/33164/24
адміністративне провадження № К/990/14233/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий - Стародуб О.П.,
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2025 (судді Перцова Т.С., Макаренко Я.М., Спаскін О.А.) 
у справі № 520/33164/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії. 
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг № 2047500006528 від 11.11.2024 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання згідно з поданою заявою від 05.10.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 з врахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 в адміністративній справі №520/13015/2020, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області зарахувати до стажу роботи позивача періоди, що дають судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідного загального проценту розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% відносно працюючого на відповідній посаді судді, та довідки Харківського апеляційного суду №0435/78 від 02.10.2024, згідно з якою суддівська винагорода працюючого на відповідній посаді судді повинна становити 340650 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликався на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у здійсненні перерахунку довічного грошового утримання. 
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону № 1402-VIII з 20.07.2020.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 в адміністративній справі №520/13015/2020, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області зарахувати до стажу роботи позивача періоди, що дають судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці, а саме: період служби в лавах Радянської Армії з 21.04.1983 по 17.06.1985, тривалість стажу - 2 роки 1 місяць 27 днів; період навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (на даний час Національна юридична академія України ім. Я. Мудрого) з 01.09.1985 по 29.06.1990, тривалість стажу - 2 роки, 5 місяців, 1 день; період праці помічником Харківської транспортної прокуратури з 12.05.1991 по 11.09.1991, тривалість стажу - 4 місяці; період праці помічником Основ`янської транспортної прокуратури з 12.09.1991 по 13.09.1992, тривалість стажу 1 рік; період праці прокурором відділу з надзору за виконанням законів на транспорті Південної транспортної прокуратури з 14.09.1992 по 28.10.1992, тривалість стажу - 1 місяць 15 днів; період праці помічником, старшим помічником прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова з 21.04.1993 по 25.11.1997, тривалість стажу - 4 роки 7 місяців 5 днів; період праці в.о. заступника прокурора, заступник прокурора Орджонікідзевського району м. Харкова з 26.11.1997 по 13.10.2002, тривалість стажу - 4 роки 10 місяців 18 днів; період праці прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства Прокуратури Харківської області з 14.10.2002 по 02.06.2003, тривалість стажу - 6 місяців 29 днів. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 30.05.2020. 
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 в адміністративній справі №520/13015/2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківської області позивачу проведено обчислення довічного грошового утримання судді у відставці з 30.05.2020 при стажі роботи на посаді судді 33 роки 01 місяць 24 дні, виходячи з розміру 76% суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.05.2020 №04-33/94/2020, виданої Харківським апеляційним судом.
05.10.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Харківського апеляційного суду № 0435/78 від 02.10.2024.
За результатом розгляду документів, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області винесено рішення №2047500006528 від 11.11.2024 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Не погодившись з рішенням № 2047500006528 від 11.11.2024 відповідача, позивач звернувся до суду з позовом до суду.
ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг № 2047500006528 від 11.11.2024 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання, згідно з поданою заявою від 05.10.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2024 на підставі довідки Харківського апеляційного суду №0435/78 від 02.10.2024, згідно з якою суддівська винагорода працюючого на відповідній посаді судді повинна становити 340650 грн та одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідного загального проценту розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% відносно працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №520/13015/2020.
Вирішено питання судових витрат. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин слід застосовувати норми статті 135 Закону України №1402-VІІІ, які є спеціальними та мають пріоритет стосовно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік». 
Також суд виходив з того, що розмір суддівської винагороди, визначений статтею 135 Закону України №1402-VІІІ і, відповідно, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці може змінитися лише у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлюється законом України про державний бюджет на відповідний рік. 
Також суд виходив з того, що Пенсійний фонд та/або його органи повинен проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого судді автоматично, незалежно від подання довідки про суддівську винагороду судді, що працює на відповідній посаді. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2025 апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 по справі №520/33164/24 скасовано.
Прийнято постанову, якою у задоволенні позову відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Законом №3460-ІХ з 01.01.2024 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді. 
Покликаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з 01.01.2024 для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», а саме 2102 грн. 
Покликаючись на те, що з 01.01.2024 не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку позивачу з 01.01.2024 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач не погодився з рішенням суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, звернувся з касаційною скаргою.
В обґрунтування касаційної скарги покликається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25, від 12.09.2024 у справі №580/2522/24, від 13.11.2024 у справі №200/1707/24, від 20.02.2025 у справі №420/3716/24.
Також як на підставу касаційного оскарження заявник покликається на необхідність відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2025 та залишити в силі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2025. 
Копію ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів доставлено до електронних кабінетів відповідачів 16.04.2026 о 14:49, однак останні не скористались правом подати відзиви на касаційну скаргу. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини 4 статті 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до частини 1 статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу установлено в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні. 
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць установлено у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового обслуговування, соціального захисту, культури, охорони здоров`я та освіти.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Надаючи оцінку зазначеним положенням в контексті права на перерахунок довічного грошового утримання судді у зв`зку із зростанням прожиткового мінімуму Верховний Суд у складі судової палати у постанові від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25 сформував наступні висновки:
«… Законом України "Про прожитковий мінімум" не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді". Вказаним законом судді не віднесені до окремої соціальної чи демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
…зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також в Закон України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення розміру прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.
Водночас Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Судова палата наголошує, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.»
За таких обставин, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024, виходячи з суми суддівської винагороди станом на 01.01.2024 на підставі довідки, виданої Харківським апеляційним судом №0435/78 від 02.10.2024. 
Натомість висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, внаслідок чого скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.
Покликання суду апеляційної інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.04.2025 у справі №240/9028/24, є безпідставними, оскільки на відміну від справи, яка розглядається, у справі №240/9028/24 правовідносини стосувались проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України, зокрема, обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді та іншого періоду, що виключає можливість врахування таких висновків під час вирішення справи яка розглядається.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі судової палати у постанові від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону. 
Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, слід залишити в силі.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 356, 359 КАС України, Верховний Суд-
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2025 у справі №520/33164/24 скасувати.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2025 у справі №520/33164/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і не оскаржується.

Судді 
О.П. Стародуб 

А.А. Єзеров 

В.М. Кравчук