П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 129/3063/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Швидкий О.В. 
Суддя-доповідач - Боровицький О. А. 
23 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А. 
суддів: Курка О. П.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2026 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином.
Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.08.2025 р. о 09 год. 36 хв. на трасі Київ – Одеса 452 км. в м. Одеса позивач керував автомобілем «ВМW 525D» д.н.з. НОМЕР_1 з номерним знаком, що не належав транспортному засобу, в результаті чого було винесено постанову серії ЕНА № 5510169 від 18.08.2025 р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1190 грн. згідно з ч.1 ст.121-3 КУпАП за недотримання вимог п.2.9.«в» ПДР України.
Не погодившись з вказаною постановою звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з п.2.9.«в» Правил дорожнього руху України, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу;
Відповідно до ч.1 ст.121-3 КУпАП, за якою передбачена адміністративна відповідальність водіїв, зокрема, за керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу;
Статтею 280 КУпАП, передбачено, що згідно з якою орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи;
Відповідно до ст.251 КУпАП, за якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами;
Згідно з ч.9 ст.258 КУпАП, за якою якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу; цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення; положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву;
Також, відповідно до ст.283 КУпАП, згідно з розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі; постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу;
Відповідно до ч.1, 4 ст.9 КАС України, за якими розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;
Також згідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача;
Ч.1 ст.72 КАС України, за якою доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи;
Частиною 1, 3 ст.73 КАС України зазначено що, за якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень;
Згідно з ст.74 КАС України, згідно з якою суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Так як встановлено судом апеляційної інстанції, що оскільки ОСОБА_1 18.08.2025 р. о 09 год. 36 хв. на трасі Київ – Одеса 452 км. в м. Одеса під час керування автомобілем «ВМW 525D» д.н.з. НОМЕР_1 , зазначеного у постанові серії ЕНА № 5510169 від 18.08.2025 р. правопорушення не вчиняв, вимог п.2.9.«в» ПДР України не порушував, його вину не доведено, доказів щодо вчинення ним правопорушення не надано, а інспектор поліції Департаменту патрульної поліції виніс оскаржувану постанову без урахування дійсних обставин, встановлених під час розгляду справи, а тому зважаючи на приписи п.3 ст.62 Конституції України, за яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, в зв`язку з цим постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає визнанню протиправною та скасуванню, справа - закриттю.
Так, зокрема відповідно до копії постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5510169 від 18.08.2025 р., з якої видно, що поліцейським Департаменту патрульної поліції не встановлено обставин, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. за ч.1 ст.121-3 КУпАП, а також вона не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення (а.с.16, 17).
Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо правомірності оскаржуваної постанови, оскільки ним не надано суду доказів, які би вказували на її правомірність, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також суд не бере до уваги надані представником відповідача відеозаписами з портативних відеореєстраторів інспекторів поліції ПВР 475652, 286187, оскільки цими відеозаписами не зафіксовано номерний знак, який по версії відповідача не належав транспортному засобу, яким керував ОСОБА_1 .
Крім того, суд не бере до уваги надані представником відповідача відеозаписи з АЗС «АМІС», оскільки в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічні засоби, за допомогою яких здійснено вказані відеозаписи, немає.
В той же час приписами ч.3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічні засоби, за допомогою яких здійснено фото та відеозапис, такі фото та відеозапис згідно з вимогами ст.73, ст.74 КАС України не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення. Такий висновок суду узгоджується з позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 524/9716/16-а від 13.02.2020 р.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Курко О. П.    Ватаманюк Р.В.