Провадження №	3/447/564/26 	
Справа №	447/1329/26 	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.05.2026 м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Джус Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВПД №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, безробітну, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
без участі особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 16.02.2026 о 12:06 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 (2010 р.н.), внаслідок чого останній, перебуваючи в магазині «Рукавичка» , що знаходиться в м. Новому Роздолі по проспекті Шевченка, 3, шляхом вільного доступу до стелажів магазину викрав енергетичний напій «BRONX», однак не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність. Сума завданих збитків становить 42 грн. 42 коп. без ПДВ.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судові засідання не з`являлася, причини неявки суду не повідомила, хоча про виклик до суду повідомлялась належним чином. Зокрема, виклик особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання здійснювався, шляхом направлення судових повісток на її адресу місця проживання та у формі смс-повідомлення, на мобільний номер телефону, який зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
У своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року, суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Згідно ч.1 ст.268 КУпАП законодавцем закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
На підставі ст.252 КУпАП, оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно ч.3 ст.184 КУпАП, вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обов`язки щодо забезпечення батьками необхідних умов життя навчання та виховання неповнолітніх дітей закріплені в ст.150 Сімейного Кодексу України, а саме відповідно до цього закону батьки зобов`язані 1) виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, 2) піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , 3) забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , 4) поважати дитину.
У свою чергу в ч.4 ст.155 Сімейного Кодексу України закріплено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВБА №211569 від 06.04.2026, згідно якого ОСОБА_1 16.02.2026 о 12:06 ухилилася від виконання батьківських обов`язків та виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2 (2010 р.н.), внаслідок чого останній, перебуваючи в магазині «Рукавичка» , що знаходиться в м. Новому Роздолі по проспекті Шевченка, 3, шляхом вільного доступу до стелажів магазину викрав енергетичний напій «BRONX», однак не досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність. Сума завданих збитків становить 42 грн. 42 коп. без ПДВ.
-заявою керуючої магазином «Рукавичка» ОСОБА_3 від 18.03.2026;
-довідкою від 10.04.2026 про розгляд заяви від керуючої магазином «Рукавичка» ОСОБА_3 ЄО №2221 від 30.03.2026;
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 06.04.2026, в яких визнав, що 16.02.2026 о 12:06 в магазині «Рукавичка» , який знаходиться в м. Новому Роздолі по проспекті Шевченка, 3, викрав енергетичний напій «BRONX;
- світлокопією паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 ;
- світлокопією паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_2 ;
-витягом із адмінпрактики на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого щодо ОСОБА_1 складено 7 протоколів про адміністративне правопорушення за ст.184 КУпАП;
-СД-диском, з якого вбачається, що ОСОБА_2 16.02.2026 о 12:06 перебував в магазині, де шляхом вільного доступу до стелажів взяв енергетичний напій, підійшов до каси, проте не пред`явив його для сканування та здійснення покупки, пройшовши повз касову зону без оплати товару;
Враховуючи наявність зазначених доказів, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, та її дії за ч.3 ст.184 КУпАП кваліфіковано правильно.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно вимог ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи ступінь та характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у межах санкції даної статті у виді штрафу.
Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з неї судовий збір.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 27, 33, 40-1, 184, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок (вісімсот п`ятдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Львівської області.

Суддя Роман ДЖУС