Справа № 570/359/26
провадження № 2-о/570/80/2026

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2026 року
Рівненський районний суд Рівненської області 
в особі судді Кушнір Н.В.
з участю заявника ОСОБА_1 ,
його представника адвоката Пасічника А.В.,
секретаря судового засідання Полюхович М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про встановлення факту належності документу,

у с т а н о в и в:

покликаючись на помилки в написанні його анкетних даних у правовстановлюючих документах, що обмежує його пенсійні права, заявник у поданій до суду 28 січня 2026 року заяві просить встановити факт належності йому трудової книги та двох архівних довідок.

Заінтересована особа свою позицію щодо заяви не висловила.

Всі учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заінтересована особа до суду не з`явилася.
Враховуючи достатність матеріалів для прийняття судового рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку заявника та її представника, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність заінтересованої особи.

Заявник у суді свої вимоги підтримав повністю і по аналогічних мотивах. 
По суті показав, що ці помилки виникли у зв`язку з неграмотністю заповнювачів та перекладом документів на українську мову. Його тата звали ОСОБА_2 , а сина ОСОБА_3 і такі описки є в їх документах також.

Представник заявника у суді підтримав вимоги заявника повністю, просив їх задоволити, оскільки дані помилки перешкоджають його довірителю захистити свої пенсійні права.

Суд встановив такі обставини.
Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 .
Згідно з трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , 1964 р.н., розпочав свою трудову діяльність 01 вересня 1981 року, однак його ім`я в цьому документі зазначене як " ОСОБА_4 ".
Згідно з дипломом серії НОМЕР_3 від 22.06.1990 ОСОБА_1 у 1985 році вступив, а у 1990 році закінчив Ровенський державний педінститут ім.Д.З.Мануільського за спеціальністю "Загальнотехнічні дисципліни з додатковою спеціальністю фізика".
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переведений на посаду директора Вілійської ЗОШ В-ІІІ ст. 27 червня 1996 року.
Відповідно до архівної довідки начальника архівного відділу виконавчого комітету Острозької міської ради №М-45/01-30 від 19.11.2024 ОСОБА_1 (так у документі) призначений вчителем фізики Вілійської СШ з 15 серпня 1990 року (наказ від 15.09.1990 №318/К). 27 червня 1996 року ОСОБА_1 ?янович - вчитель фізики Вілійської СШ І-ІІ ст. призначений на посаду директора цієї ж школи з 27 червня 1996 року (наказ №158/К від 27.06.1996). 25 травня 1998 року ОСОБА_1 звільнений з посади директора школи Вілійської ЗОШ 1-ІІ ст. з 24 травня 1998 року по ст.38 КЗпП України, залишивши в порядку переводу вчителем фізики цієї ж школи (наказ №91/К від 25.05.1998).
Згідно з архівною довідкою старости села Вілія виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області №5-562 від 21.10.2024 ОСОБА_1 в колгоспі "Батьківщина Островського" мав вихододні у 1981-1982 роках.
24 грудня 2024 року рішенням №172850030034 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через незарахування до страхового стажу періодів роботи, де його дані не співпадають з анкетними данними, вказаними у паспорті.
Встановлені судом факти підтвердили свідки - син та дружина заявника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в своїх поясненнях в суді.

Суд дійшов таких висновків.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. 
Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. 
Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Заявник скористався правовою допомогою.

Ч.2 ст.19 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного та окремого провадження. 
Згідно з ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. 
П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) сформульовано висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21).

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 

Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Згідно з листом Верховного суду України «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.
Отже, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством.
Виправити помилку в такому документі можна двома способами:
Позасудовий порядок – звернутися до органу, який видав документ, з заявою про виправлення помилки. В даному способі виправити помилку можна лише в тому випадку, якщо в документах, на підставі яких видавався правовстановлюючий документ даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який його видав.
Судовий порядок - такий спосіб потрібно застосовувати, якщо у виправленні помилки відмовлено, або така установа ліквідована та архівні документи не збереглися, а орган, в якому знаходиться архівна справа, не наділений повноваженнями виправляти такі помилки.
Застосовувати процедуру встановлення фактів, які мають юридичне значення, можна за наявності таких обставин:
- відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, це означає, що саме від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинне законодавство не передбачає іншої можливості їх встановлення;
- заявник не може іншим чином отримати чи відновити втрачені документи, які посвідчують факти, які мають юридичне значення;
- якщо встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася заявник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, заява про встановлення факту породжує юридичні наслідки для заявника. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який необхідний заявнику для отриманя пенсійного забезпечення, разом з тим у заявника немає іншого шляху підтвердження належності документу, окрім як звернення до суду. Помилка у написанні анкетних данних заявника, які не відповідають його офіційним документам, призвела до труднощів в оформленні пенсії. 
Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявник, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні і його об`єктивність не викликає в суду сумніву, враховуючи неможливість отримати заявником необхідних документів для реєстрації вказаного факту, суд вважає обґрунтованими доводи заявника і має підстави для задоволення заявлених вимог. 

У суду не виникає сумнівів в тому, що трудова книжка з реєстраційним номером № НОМЕР_5 з датою заповнення 04 березня 1983 року з усіма записами в трудовій книжці, архівна довідка М-45/01-30 від 19.11.24 та архівна довідка №5-562 від 21.10.2024 належать ОСОБА_1 , а відомості про його ім`я та по батькові зазначені помилково.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повідомляє, що при ухваленні судом рішення відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про встановлення факту належності документу. 

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) трудової книжки з реєстраційним номером № НОМЕР_5 з датою заповнення 04 березня 1983 року з усіма записами в трудовій книжці, архівної довідки М-45/01-30 від 19.11.24 та архівної довідки №5-562 від 21.10.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, ЄДРПОУ: 21084076, місцезнаходження: вул.О.Борисенка,7, м.Рівне.

Повне судове рішення виготовлене 01 червня 2026 року.

Суддя: Кушнір Н.В.