Справа 522/8100/26
Номер провадження 3/521/3015/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.06.2026 року суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Старіков О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з УСР в Одеській області ДСР Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, 

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №461/2026 від 07.05.2026 року, вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка 19.01.2023 року припинила діяльність на посаді молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Одеська виправна колонія №14», подала 02.07.2025 року декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік, чим порушила абз.1 ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».
Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною та накласти на неї адміністративне стягнення.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_1 провину визнала та підтвердила обставини, викладені у протоколі.
Розглянувши матеріали справи, суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винною з наступних підстав.
Диспозиція статті 172-6 КпАП України є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.
Так, відповідно до абз.1 ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Для кваліфікації діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.
Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 суддею було встановлено, що вона подала електронну декларацію за 2023 рік – 02.07.2025 року, тобто поза строком, передбаченим ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».
Щодо суб`єктивної сторони скоєння правопорушення, то необхідно зазначити, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КпАП України є несвоєчасне подання декларації без поважних причин. Тобто, за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до матеріалів справи не вбачаються поважні причини неподання декларації по 02.07.2025 року.
Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Гавенда проти Польщі» зазначено, що якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.
Суддя вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи вищевказане рішення ЄСПЛ через призму даної справи про адміністративне правопорушення, можливо зробити висновок, що абз.1 ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» містить досить зрозумілі й чіткі формулювання, які дають громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими вони можуть бути притягнені до адміністративної відповідальності, тож вони можуть передбачити наслідки його застосування, що не суперечить принципові верховенства права.
Суддя вважає за необхідне зазначити, що ключовою метою декларування доходів та майна є запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів.
Так, відповідно до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не подала декларацію з 31.03.2024 року по 02.07.2025 року, тобто, прострочила строк подачі декларації.
Законодавець, встановлюючи вказану норму, мав на меті зобов`язати всіх суб`єктів декларування дотримуватись обов`язку декларування свого майна і доходів, задля контролю та не мав на меті переслідувати виключно заради самого факту порушення вимог фінансового контролю.
Будь-яких питань з боку УСР в Одеській області ДСР Національної поліції України щодо декларації ОСОБА_1 , крім порушення строку її подання, не має.
Таким чином, в даному випадку, держава не понесла будь-яких негативних наслідків, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 строку подачі декларації.
Крім того, суддя враховує посаду, яка займала ОСОБА_1 , а саме молодший інспектор відділу охорони.
Вказані обставини в сукупності, а саме те, що ОСОБА_1 ще з 2013 року звільнилася з посади та не здійснює діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, посади, з якої звільнилася ОСОБА_1 , а саме молодший інспектор відділу охорони, вказують на те, що ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративного правопорушення за малозначністю.
Таким чином, приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення та особу правопорушниці, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, наявність пом`якшуючої обставини, а саме визнання провини, відсутність обтяжуючих обставин, суддя вважає необхідним звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КпАП України у зв`язку з малозначністю правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України та обмежитись усним зауваженням.
Керуючись ст.ст. 9-11, 172-6, 221, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, за малозначністю правопорушення та обмежитись усним зауваженням.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:     О.О. Старіков