Харківський окружний адміністративний суд 	
61022, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків  
01 травня 2026 року № 520/15075/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича (вул. Українська, буд. 117/1, с-ще Високий, Харківський р-н, Харківська обл., 62460) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати дії Височанського селищного голови О. Мороза стосовно видачі позивачу Свідоцтва про поховання ОСОБА_2 невстановленої Додатком 2 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання форми, з незаповненими графами, без реєстраційного номеру та датою видачі, не завіреного печаткою неправомірною;
- визнати дії Височанського селищного голови О. Мороза стосовно видачі мені Свідоцтва про поховання ОСОБА_3 невстановленої Додатком 2 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання форми, з незаповненими графами, без реєстраційного номеру та датою видачі, не завіреного печаткою неправомірною;
- визнати дії Височанського селищного голови О. Мороза стосовно видачі позивачу свідоцтва про поховання ОСОБА_3 в якому зазначено що позивач здійснив поховання ОСОБА_3 27 червні 1998 року, наругою над пам`яттю померлого;
- визнати дії Височанського селищного голови О. Мороза стосовно видачі позивачу свідоцтва про поховання ОСОБА_4 в якому зазначено викривлене ім`я померлої наругою над пам`яттю померлого;
- визнати бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза стосовно неприйняття від Виконавчого комітету Височанської селищної ради документів які свідчать про захоронення на кладовищах Високого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 неправомірною;
- зобов`язати Височанського селищного голови О. Мороза, як голову Виконавчого комітету Височанської селищної ради видати мені Свідоцтва про поховання ОСОБА_8 встановленої Додатком 2 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання форми, з заповненими графами, з наявним реєстраційним номером та датою видачі, завіреного печаткою як місця родинного поховання на території кладовища розташованого по вул. Ощепкова між вулицями Кооперативною та Підлісною;
- зобов`язати Височанського селищного голови О. Мороза, як голову Виконавчого комітету Височанської селищної ради, видати позивачу свідоцтва про поховання ОСОБА_3 встановленої Додатком 2 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання форми, з заповненими графами, з наявним реєстраційним номером та датою видачі, завіреного печаткою як місця родинного поховання на території кладовища - розташованого по вул. Ощепкова між вулицею Відпочинку та дорогою на базу ФК Металіст.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Височанським селищним головою протиправно відмовлено у видачі свідоцтв про поховання близьких осіб позивача належної форми та змісту, а також здійснення відповідних записів у Книзі реєстрації поховань, чим допустив порушення прав позивача. 
Ухвалою суду від 16.06.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. 
Від Височанського селищного голови до суду надійшов відзив, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що свідоцтва видані належним чином у відповідності до положень Порядку функціонування та утримання місць поховань на території Височанської територіальної громади, який затверджено рішенням XLIX сесії Височанської селищної ради VIII скликання від 20 грудня 2024 року, окрім того для реєстрації місць поховання та видачі відповідних свідоцтв позивачем не надано до виконавчого органу селищної ради необхідного пакету документів, що відповідно обумовило відмову у задоволенні заяв позивача. 
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази та пояснення сторін, встановив таке. 
10.04.2025 виконавчим комітетом Височанської селищної ради видані свідоцтва про поховання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , разом з тим, при їх складенні, за твердженням позивача, були допущені помилки у даті смерті ОСОБА_3 та імені ОСОБА_4 , окрім того свідоцтва не відповідали встановленому Порядком утримання кладовищ та інших місць поховань зразку. 
Позивач звернувся до виконавчого комітету Височанської селищної ради з двома заявами від 10 квітня 2025 року, які зареєстровані за вхідними №№340/02-28 та 341/02-28 від 10.04.2025, в яких просив видати свідоцтва належного зразка на місця родинного поховання його близьких та зареєструвати місце поховання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , сина ОСОБА_3 у Книзі реєстрації поховань померлих.
Височанською селищною радою 07.05.2025 на адресу позивача було направлено відповідь на його заяву від 10.04.2025 (вих. №02-23/1285 від 07.05.2025), в якій зазначено, що у Книзі реєстрації поховань померлих громадян селища Високий (№1) запис №95 від 27.06.1998 зареєстроване поховання ОСОБА_4 , в якій позивач зазначений як особа, яка здійснила поховання. У подальшому, позивачу було видано свідоцтво про поховання ОСОБА_4 , а для видачі свідоцтв про поховання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 відповідачем зазначено про необхідність надання підтвердження, що саме позивач є виконавцем волі померлих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , а також про необхідність надання копій договору-замовлення на організацію та проведення поховання та свідоцтва про смерть. У листі також зазначено, що після надання цих документів виконавчим комітетом Височанської селищної ради будуть видані свідоцтва про поховання померлих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 ..
Також 07.05.2025 Височанською селищною радою на адресу позивача було направлено відповідь на його заяву від 10.04.2025 (вих. №02-23/1285 від 07.05.2025), в якій зазначено, що у Книзі реєстрації поховань померлих громадян сел. Високий (№3) запис №87 від 31.05.2008 зареєстроване поховання ОСОБА_3 , в якій позивач зазначений як особа, яка здійснила поховання та видано свідоцтво про поховання ОСОБА_3 .
На адресу позивача Височанською селищною радою було направлено лист від 03.07.2025 №02-23/1820 з свідоцтвом про поховання ОСОБА_3 та свідоцтвом про поховання ОСОБА_4 на місцях родинного поховання (з усуненням описок).
Позивач не погоджуючись з діями відповідача звернувся до суду з позовом. 
Суд розглядаючи позовні вимоги по суті заявлених позовних вимог виходив з такого. 
Відповідно до приписів ч.2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих, регулювання відносин, що виникають після смерті (загибелі) особи, а також встановлення гарантій належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання регулюються ЗУ "Про поховання та похоронну справу".
Порядок утримання кладовищ та інших місць поховання затверджений Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 193 та є чинним як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент розгляду справи по суті (далі – Порядок №193).
Суд звертає увагу, що відповідно до Указу президента Про Положення про Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства від 19 серпня 2002 року №723/2002 (наразі втратив чинність) було затверджено положення про Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства. 
Положення від 19 серпня 2002 року №723/2002 визначало, що Державний комітет України з питань житлово-комунального господарства (Держжитлокомунгосп України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. 
Зазначений вище Порядок № 193, розроблений для реалізації положень Закону України "Про поховання та похоронну справу", визначає форму та зміст свідоцтва про поховання, бланк якого міститься у додатку 2 до Порядку №193. 
Як вбачається зі змісту типового свідоцтва про поховання, воно має містити прізвище, ім`я та по батькові померлого, реквізити свідоцтва про смерть, дату поховання, відомості про ряд, місце поховання, назву та адресу кладовища, реквізити запису в книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян, підпис та печатка уповноваженого на видачу такого свідоцтва органу (посадової особи), а також реєстраційний номер та дату видачі такого свідоцтва.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач щодо визначення належної форми свідоцтв про поховання керується Порядком функціонування та утримання місць поховань на території Височанської територіальної громади, який затверджено рішенням XLIX сесії Височанської селищної ради VIII скликання від 20 грудня 2024 року.
Так, відповідачем було направлено лист від 03.07.2025 №02-23/1820 з свідоцтвом про поховання ОСОБА_3 та свідоцтвом про поховання ОСОБА_4 на місцях родинного поховання (з усуненням описок).
Суд, надаючи оцінку долученим відповідачем свідоцтвам на поховання, зазначає, що відповідні документи не містять реєстраційного номеру та дати видачі свідоцтв, а також у них відсутні реквізити записів в книзі реєстрації поховань, не заповнені графи відомостей про ряд та місце поховання, окрім того у свідоцтві про поховання ОСОБА_8 відсутні реквізити свідоцтва про смерть, які передбачені Порядоком № 193.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що видані Височанською селищною радою свідоцтва про поховання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідають вимогам визначеним Додатком 2 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання №193.
Відповідно до статті 25 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.
Таким чином, ЗУ «Про поховання та похоронну справу» визначено, що свідоцтво про поховання має чіткий зразок, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Суд зазначає, що Височанська селищна рада є органом місцевого самоврядування, відповідно нормативні акти, що приймаються органом місцевого самоврядування не можуть мати перевагу у використанні перед нормативними актами державних органів та, відповідно не можуть суперечити законам України, тому у разі суперечностей між положеннями норм Порядку функціонування та утримання місць поховань на території Височанської територіальної громади, який затверджено рішенням XLIX сесії Височанської селищної ради VIII скликання від 20 грудня 2024 року та Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання затверджений Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 193, для реалізації положень Закону України "Про поховання та похоронну справу", ієрархічну перевагу для застосування матимуть саме положення Порядку №193. 
Відтак, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, щодо невидачі позивачу свідоцтв про поховання ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 встановленої Додатком 2 до Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання №193 форми, тому, суд дійшов висновку, що з метою належного та ефективного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача видати ОСОБА_1 свідоцтва про поховання ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 встановленої Додатком 2 до Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання №193 форми.
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірною бездіяльності Височанського селищного голови О. Мороза стосовно неприйняття від Виконавчого комітету Височанської селищної ради документів, які свідчать про захоронення на кладовищах смт. Високий ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суд зазначає таке. 
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначає, що ним упорядковувались два місця поховання на підставі заяви ОСОБА_1 та його дружини, проте відомості про це відсутні у Книзі реєстрації. Позивач вважає, що дана обставина є наслідком неприйняття Височанською селищною радою документів від посадових осіб Ради попереднього скликання.
Пунктом 9 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до частини статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Водночас суд враховує, що право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.
Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Суд зазначає, що позивач не навів обґрунтувань того, яке саме його право та/або законний інтерес було порушено за зазначених ним у позові обставин, а відтак не вбачає підстав для задоволення відповідної позовної вимоги.
Щодо посилань позивача на здійснення відповідачем надруги над пам`яттю померлих, яке вбачається ним з допущених відповідачем помилок при видачі свідоцтв про поховання ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , суд зазначає, що відповідні помилки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема відзиву відповідача, є технічними описками та не містять ознак прямого умислу, щодо здійснення надруги над пам`яттю померлих. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору.
Керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича (вул. Українська, буд. 117/1, с-ще Високий, Харківський р-н, Харківська обл., 62460) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Височанського селищного голови, щодо невидачі ОСОБА_1 свідоцтв про поховання ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 встановленої Додатком 2 до Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 193 форми.
Зобов`язати Височанського селищного голову видати ОСОБА_1 свідоцтва про поховання ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 встановленої Додатком 2 до Порядку утримання кладовищ та інших місць поховання затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 № 193 форми.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мельников Р.В.