Справа 362/2349/26 
Провадження 3/362/838/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.2026 року  м. Васильків 
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М. розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП
встановив:
08.03.2026 о 23:53 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по пр-ту. Київський Шлях (Декабристів), 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення правил п. 13.1 ПДР України, не обрав безпечного інтервалу, у результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем Mazda д.н.з. НОМЕР_2 , водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками
Згідно з іншим протоколом серії ЕПР 1 № 609910 від 09.03.2026, 08.03.2026 о 23:53 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по пр-ту. Київський Шлях (Декабристів), 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п. п. 2.10є ПДР України після дорожньо-транспортної пригоди за його участі вживав алкогольні напої (пиво), що встановлено з його слів. 
 
ОСОБА_1 у судовому засіданні надав суду пояснення, що того дня зі своєю дружиною поїхали до ресторану. Там у нього відбувся конфлікт з невідомими особами, він отримав тілесні ушкодження, після чого вживав алкогольні напої. Потім з дружиною повертався додому, він сів за кермо автомобіля. У подвір`ї свого будинку випадково заїхав у припаркований там автомобіль. Власник того транспортного засобу викликав поліцейських. По прибуттю поліцейські стверджували, що у нього, ОСОБА_1 , наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Повідомив їм, що вживав алкоголь після скоєння ДТП. Поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, він відмовився. Запевнив суд, що керував автомобілем у нетверезому стані. Визнав свою винуватість у скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП, наголосивши, що відкодував шкоду потерпілому. 
 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Сіренко М.Ю. (діє на підставі договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 23.03.2026) не заперечував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Водночас просив суд закрити провадження у справі за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Свою позицію з-поміж обґрунтував тим, що поліцейські не розібралися у ситуації, не опитали свідків, а виключно зі слів ОСОБА_1 дійшли висновку про складення протоколу за ч. 4 ст. 130 КУпАП, хоча складу цього правопорушення у його діях немає, так як він керував автомобілем і до моменту ДТП вживав алкогольні напої. Звернув увагу суду про відсутність у суду повноважень самостійно змінювати висунуте обвинувачення, так яке це заборонено приписами КупАП, що витікає зі сталої практики ЄСПЛ та судів вищих інстанцій. 
 
Свідок ОСОБА_2 (учасник ДТП), викликаний до суду за клопотанням сторони захисту, надав суду пояснення, що того дня він припаркувала свій автомобіль Mazda поруч з будинком, де проживає. Будучи вдома, почув звук удару та на його автомобілі спрацювала сигналізація. Вийшов на вулицю і побачив, що відбулося ДТП за участі його автомобіля. Поруч знаходився ОСОБА_1 . Викликав працівників поліції. Водій ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки відчувався запах алкоголю. Поліцейські прибули на місце події дуже швидко. Особисто не бачив, щоб ОСОБА_1 вживав алкогольні напої. Підтвердив, що останній частково відшкодував йому завдані збитки. 
 
Свідок ОСОБА_3 (цивільна дружина ОСОБА_1 ), яка прибула до суду з ініціативи сторони захисту, у судовому засіданні пояснила, що того дня вони з чоловіком поїхали до ресторану, де її чоловіка побили незнайомці. Після цього чоловік вживав алкогольні напої та сів за кермо. Під`їхали до будинку, де проживають, і коли чоловік паркував автомобіль, зачепив інший автомобіль. На подвір`я вийшов власник цього автомобіля та викликав працівників поліції. ОСОБА_1 не залишав місця ДТП та очікував поліцейських разом з потерпілим, жодних напоїв в цей час не вживав. Чому повідомив працівникам поліції, що вживав алкогольні напої після ДТП, їй невідомо.
 
Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив таке.
 
Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у особи, яка керує транспортним засобом, низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.
За таких обставин, користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_1 , одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 KУпAП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Щодо протоколу серії ЕПР 1 № 609923 від 09.03.2026 за ст. 124 КУпАП
Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
П 13.1 ПДР України зобов`язує водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Окрім визнання вини у ході судового розгляду, на думку суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується поясненнями свідків, які були допитані в ході судового розгляду та матеріалами справи, зокрема: фактичними відомостями викладеними в протоколі серії ЕПР 1 № 609923 від 09.03.2026; даними схеми дорожньо-транспортної пригоди від 08.03.2026, на якій зображене схематичне розміщення транспортних засобів у момент прибуття працівників поліції; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , фотознімками з місця події.
Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи, які надавали свої пояснення в ході судового розгляду, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так як він, як водій, керуючи транспортним засобом, порушив ПДР України та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Щодо протоколу серії ЕПР 1 № 609910 від 09.03.2026 за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Положення ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Відповідно до п. 2.10є Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний, зокрема, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Отже, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, є вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Так, з вказаного протоколу серії ЕПР 1 № 609910 від 09.03.2026 про адміністративне правопорушення вбачається, що 08.03.2026 о 23:53 год. у м. Василькові Обухівського району Київської області по проспекту Київський Шлях (Декабристів), 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п. п. 2.10є ПДР України після дорожньо-транспортної пригоди за його участю вживав алкогольні напої (пиво), що встановлено з його слів. Зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення - частина 4 статті 130 КУпАП.
 
При цьому, суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у випадку, якщо зазначені в ньому відомості не підтверджуються належними та допустимими доказами.
Між тим, уточняючи в судовому засіданні перебіг подій, ОСОБА_1 наполягав на тому, що дійсно вживав алкогольні напої, але не після ДТП, а до цього. Пояснював, що під час його допиту працівниками поліції, які з`явились на місці пригоди, він розгубився та надав пояснення, які не в повній мірі відображають дійсний перебіг подій. Інших доказів, окрім особистих пояснень водія щодо часу вживання алкогольних напоїв, працівниками поліції суду надано не було.
Так, сам факт визнання особою вини та надання нею пояснень з цього приводу не може бути достатнім та беззаперечним доказом скоєного правопорушення та правомірності складання працівниками поліції протоколу за ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки на останніх закон покладає обов`язок доведення вини та надання суду доказів, які б відповідали критерію доказування "поза розумним сумнівом".
У даному випадку, крім вищевказаних власних пояснень особи, будь-яких належних та достатніх доказів вживання особою алкогольних напоїв саме після скоєної дорожньо-транспортної пригоди матеріали справи не містять. Водночас свідки пригоди пояснювали суду протилежне – вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв до моменту ДТП. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини санкція, передбачена ст. 130 КУпAП, за характером і наслідками фактично є кримінальною, а тому під час доведення винуватості у цій категорії справ належить застосовувати стандарт доведення «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 №10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
При цьому враховуючи, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 1 КУпАП, крім іншого, є і запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, слід дійти висновку, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в протоколі, однак лише в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження.
У чинному КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
З позиції Верховного Суду в постанові від 19 жовтня 2021 в справі №552/2540/20 вбачається, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації/зміни кваліфікації допускаються лише в бік покращення становища особи, зокрема шляхом застосування закону про менш тяжке діяння. Закриття судом провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій не узгоджується із завданнями судочинства. Відмова від переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено звинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного і створить умови для повторної віктимізації.
Наведене (щодо закриття провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій) також узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 (справа №288/1158/16-к).
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На думку суду, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується його особистими поясненнями, наданими суду, а також поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які деталізовані вище та які узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами, зокрема: 
-даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, мова нерозбірлива ОСОБА_1 мав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, однак він не був проведений через його відмову. Крім того у графі з результатами згоден зазначено «відмовився», що зафіксовано в присутності свідка;
-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 09.03.2026., за якими він став свідком як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на сп`яніння у медичному закладі та із застосуванням приладу «Драгер»;
-даними відеозапису події правопорушення, що відображена на електронному диску, долученому до матеріалів справи і переглянутому в судовому засіданні на якому зафіксовано, як працівники поліції прибувають на місце події та встановлюють всі обставини виклику. На місці присутній водій ОСОБА_1 , під час спілкування з яким працівники поліції вказують про наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння, що він не заперечує та підтверджує факт вживання ним алкоголях напоїв. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядок водій ОСОБА_1 відмовляється.
За наведених обставин, зважаючи на вищезазначене, враховуючи, що перекваліфікація інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП з огляду на санкцію вказаної частини статті, призводить до пом`якшення відповідальності, суд доходить до висновку про необхідність такої перекваліфікації та вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, так як він у порушення п. 2.5 ПДР України керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Водночас, на переконання суду, посилання захисника на те, що працівники поліції не довели той факт, що ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після ДТП, не може бути підставою закриття провадження у справі за ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а тому клопотання про закриття провадження відхиляється. 
За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, та ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як він, як водій, керуючи транспортним засобом, порушив ПДР України та допустив зіткнення іншим транспортним засобом, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Відповідно до ст. ст. 33, 34 КУпАП при накладені адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником такі іншими особами.
Призначаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер вчинених правопорушень, яке є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, високий ступінь суспільної шкідливості цього правопорушення, особи ОСОБА_1 та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративних стягнень у межах санкцій вказаних статей. 
У силу ст.40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.
Керуючись ст. ст. 23, 33-34, 36, 221, 283-284, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд
постановив:
Об`єднати в одне провадження справи за № 362/2349/26 (провадження № 3/362/838/26) та № 362/2350/26 (провадження № 3/362/829/26) щодо ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, присвоїти об`єднаній справі № 362/2349/26.
ОСОБА_1  визнати винуватим за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення: 
- за ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; 
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік 
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень (Отримувач: Київська обл../м. Київ/21081300. Рахунок № UA488999980313030149000010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) ЄДРПОУ 37955989. Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Штраф підлягає сплаті не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя В.М. Дорошенко