П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8262/25	

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М. 
Дата і місце ухвалення: 16.02.2026р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд: 
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29.01.2020р., при обчисленні ОСОБА_1 в період з 29.01.2020р. по 14.05.2025р. включно розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, а саме: не визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови; 
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплатити ОСОБА_1 за період з 29.01.2020р. по 14.05.2025р. включно належні, з урахуванням проведених раніше виплат, суми грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористанні дні щорічних оплачуваних відпусток, грошової допомоги при звільненні, обчисливши їх із розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом станом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого станом на 01.01.2020р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", встановленого станом на 01.01.2021р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", встановленого станом на 01.01.2022р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", встановленого станом на 01.01.2023р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", встановленого станом на 01.01.2024р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", встановленого станом на 01.01.2025р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", без зміни попередньо встановлених відсотків розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористанні дні щорічних оплачуваних відпусток, грошової допомоги при звільненні, за 2020-2023 роки, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та виплачену за цей період грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористанні дні щорічних оплачуваних відпусток, грошової допомоги при звільненні, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020р., Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021р., Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022р., Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні позову в частині позовних вимог щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 20.05.2023р. по 14.05.2025р. відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції обставин норм матеріального права, просить скасувати рішення від 16.02.2026р. у відповідній частині, з ухваленням в цій частині по справі нового судового рішення – про задоволення його позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції неправомірно застосував до спірних правовідносин положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023р. №481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Судом не враховано висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 12.03.2019р. у справі №913/204/18, від 10.03.2020р. у справі №160/1088/19, від 09.06.2022р. у справі №520/2098/19, де зазначено, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Оскільки, пункт 2 Постанови №481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в частині обрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, зокрема, визначення розрахункової величини в фіксованому розмірі 1 762,00 грн., суперечив нормам розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII, тому не підлягав застосуванню з моменту набрання ним чинності, а саме з 20.05.2023р., адже порушував права та законні інтереси позивача на перерахунок грошового забезпечення із застосуванням при розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня саме поточного календарного року.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року по справі №320/29450/24 не створює новий регулятивний режим, а лише є декларативним підтвердженням протиправності та невідповідності пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023р. №481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» актам вищої юридичної сили з моменту її прийняття та фіксує цю обставину, не змінюючи її сутності та часових меж.
Військова частина НОМЕР_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні. Відповідач зазначає, що Кабінетом Міністрів України прийнято постанову “Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704” від 12.05.2023р. №481. Даною постановою внесені зміни до пункту 4 Постанови №704, виклавши абзац перший в новій редакції, якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (посилання 41). Так, згідно з частиною 1 статті 52 Закону України “Про Кабінет Міністрів України” від 27.02.2014р. №794-VІІ постанови КМ України набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування. Як слідує з офіційного веб-порталу Верховної Ради України, Постанова №481 набрала чинності 20.05.2023р. та відповідно підлягає застосуванню з 20.05.2023р. Таким чином, починаючи з 20.05.2023р. посадові оклади та оклади за військовим званням військовослужбовців розраховуються із сталої величини 1762 грн.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 05.04.2019р. по 14.05.2025р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Розрахунок грошового забезпечення позивача у період з 29.01.2020р. по 14.05.2025р. здійснювався військовою частиною з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2018р. та у розмірі 1762 грн., а не встановленого законом на 01 січня календарного року.
Вважаючи порушеним своє право на належний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції визнав обґрунтованими позовні вимоги позивача, заявлені ним за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року та задовольнив позов у відповідній частині.
Рішення суду першої інстанції у відповідній частині сторонами у справі не оскаржено.
Відмовляючи в задоволенні позову щодо перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 20.05.2023р. по 14.05.2025р. суд першої інстанції виходив з того, що 12 травня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704», пунктом 2 якої внесені зміни до пункту 4 Постанови №704, виклавши абзац перший в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Отже, з дня набрання чинності Постановою №481 (20 травня 2023 року) Кабінет Міністрів України замість розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року» запровадив сталу розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання 1762 грн.
Судом зазначено, що на час розгляду справи рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025р. у справі №320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025р., визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови №481 про внесення змін до пункту 4 Постанови №704. Однак, за висновками суду, враховуючи, що предметом розгляду у цій справі є дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення за період, зокрема за період з 20.05.2023р. по 14.05.2025р. із застосуванням чинної на той час редакції Постанови №704, то подальше скасування судом цієї норми не впливає на оцінку дій відповідача щодо обрахунку виплат грошового забезпечення за спірний період.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Дійсно, 20 травня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704» скасовано дію підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до Постанови №103 та внесені зміни до пункту 4 Постанови №704, відповідно до яких абзац перший зазначеного пункту викладено у наступній редакції:
«Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Зазначені зміни набули чинності 20 травня 2023 року.
Отже, з дати набуття чинності зазначених змін, розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб визначено сталу величина у розмірі 1762 гривні, а не розмір прожиткового мінімуму.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025р. по справі №320/29450/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025р., визнано протиправним та нечинним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023р. №481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Питання щодо застосування положень Постанови КМУ №704, в редакції змін, внесених Постановою КМУ №481, до скасування вказаних змін у судовому порядку, було предметом дослідження Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №520/5814/24 (постанова від 17.02.2026р.).
Так, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2026р. по справі №520/5814/24 відступив від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20.10.2025р. у справі №600/3516/24-а та від 22.10.2025р. у справі №420/3824/25, у яких викладено про те, що з дня набрання чинності Постановою №481 (20.05.2023р.) та протягом усього періоду її дії (до 18 червня 2025р.) правові підстави для видачі довідок про розмір грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини у вигляді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відсутні. Протягом зазначеного періоду визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями здійснювалося, виходячи з фіксованої величини 1762,00 грн., передбаченої Постановою №481 та сформував наступний: до правовідносин, пов`язаних із оформленням та направленням до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного станом на 01.01.2024р. відповідно до Постанови №704, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови №704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою №481, якою визначено фіксовану розрахункову величину 1 762 грн.
Таким чином, пункт 4 Постанови №704 підлягає застосуванню у спірних правовідносинах у первинній редакції, а саме в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу закону про Державний бюджет України на відповідний рік, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), оскільки суд не вправі, вирішуючи спір, застосовувати дефектний нормативно-правовий акт безвідносно до того чи був він чинним чи ні на момент виникнення спірних відносин.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Так, станом на 01.01.2023р. прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становить 2684 грн., станом на 01.01.2024р. прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» і становить 3 028 грн.
Таким чином, колегія суддів вважає, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у позивача виникло право на перерахунок його грошового забезпечення.
Щодо позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2025р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", то колегія суддів звертає увагу, що станом на 01.01.2025р. прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений у ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», також становить 3 028 грн., тобто не змінився у порівняні з прожитковим мінімумом для працездатних осіб, встановленим законом станом на 01.01.2024р.
Отже, оскільки у порівняні з прожитковим мінімумом для працездатних осіб у 2024 році зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році не відбулося, відповідно не відбулося зростання розмірів грошового забезпечення, розрахунковою величиною для якого є прожитковий мінімум.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що у цій частині позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
На підставі викладеного, керуючись п.4 ч.1 ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції частково задовольняє таку скаргу, скасовує рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог позову щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 20.05.2023р. по 14.05.2025р., з ухваленням в цій частині по справі нового судового рішення.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 20.05.2023р. по 14.05.2025р. 
Ухвалити в цій частині по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 20.05.2023р. по 14.05.2025р., а також виплачених за вказаний період грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористанні дні щорічних оплачуваних відпусток, грошової допомоги при звільненні, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 20.05.2023р. по 14.05.2025р., а також виплачені за вказаний період грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, грошову компенсацію за невикористанні дні щорічних оплачуваних відпусток, грошову допомогу при звільненні, з урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук