Номер провадження: 33/813/1119/26
Справа № 521/3230/26 
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В.,
захисника – Коротняна П.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Коротняна П.В. на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 08.04.2026 року, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,
встановив:

Оскарженою постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, а також стягнуто судовий збір 665,60 грн. 
Згідно з оскарженою постановою, 24.02.2026 року о 13 год. 05 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «BMW X5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Д.Іванова, 21, при перестроюванні, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Hyunday Kona» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроюватись, чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажири отримали тілесні ушкодження, транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Коротнян П.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити або змінити стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців на стягнення у виді штрафу. 
На переконання захисника, твердження місцевого суду щодо руху автомобіля «Hyunday Kona» д.н.з. НОМЕР_2 в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроюватись ОСОБА_1 , не відповідає дійсності, оскільки обидва водія перестроювались в одну смугу одночасно, при цьому водій автомобіля «Hyunday Kona» здійснював перестроювання без відповідного світлового сигналу. Захисник стверджує, що суд першої інстанції не встановив усі обставини ДТП, яка мала обоюдний характер та не оцінив дії обох учасників, а також помилково зазначив про присутність пасажирів, а також наявність у них тілесних ушкоджень. Звертає увагу на відсутність в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 , які були надані останнім на місці пригоди.
Крім того, захисник посилається на неврахування судом даних про особу ОСОБА_1 , відсутність тяжких наслідків, тому накладене на нього стягнення не відповідає тяжкості правопорушення.
Також захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 та його захисник не були присутні під час розгляду справи в місцевому суді, копію оскаржуваної постанови отримали 04.05.2026 року.
Заслухавши ОСОБА_1 та захисника Коротняна П.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в частині зміни адміністративного стягнення на штраф, одночасно посилаючись на наявність обоюдної вини двох водіїв; дослідивши матеріали справи та долучені докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; суд дійшов висновку про таке.
Що стосується доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом встановлено наступне.
Згідно положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_1 та захисник Коротнян П.В. не були присутні в суді першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, копію постанови від 08.04.2026 року захисник отримали 04.05.2026 року після ознайомлення з матеріалами судової справи. 
Враховуючи наведені обставини, з метою забезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскарженої постанови, судом встановлено таке.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа обов`язково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 24.02.2026 року серія ЕПР1 №599837, 24.02.2026 року, о 15 год. 00 хв., за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Іванова, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «BMW X5» номерний знак НОМЕР_1 , при перестроюванні, не надав переваги в русі транспортному засобу «Hyunday Kona» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроюватись, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив вимоги п. 10.3 ПДР України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Під час судового засідання сторона захисту фактично не заперечує факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та схемі ДТП, тобто фактично підтверджує існування доказів, на підставі яких місцевий суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Водночас захисник та ОСОБА_2 вважають що ДТП сталося з вини обох водіїв, що підтверджується фактом складання протоколу за вказаними обставина відносно іншого водія. 
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника стосовно відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, з посиланням на наявність обоюдної вини водіїв, та прохання закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, з одночасним проханням змінити вид стягнення, суд зазначає наступне.
Пунктом 10.3 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
Згідно ст.124 КУпАП – причинним зв`язком між діями обох учасників дорожнього руху щодо недотримання правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідків ДТП – отримання транспортним засобом механічних пошкоджень або пошкодження іншого майна, зокрема завдання пішоходу будь-яких матеріальних збитків.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 24.02.2026 року серія ЕПР1 №599837 та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «BMW X5» номерний знак НОМЕР_1 порушив вимоги п. 10.3 ПДР України, та допустив зіткнення з транспортним засобом «Hyunday Kona» номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Із зазначеного слідує, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, оскільки диспозиція вказаної норми закону передбачає настання певних наслідків, як обов`язкового елемента об`єктивної сторони цього правопорушення – пошкодження транспортних засобів або іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху.
Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративного правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».
З огляду на вищенаведене, оскільки транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в результаті порушення ОСОБА_1 вимог п.10.3 Правил дорожнього руху, в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тому оскаржена постанова в цій частині є законною та обґрунтованою.
Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , місцевий суд в повній мірі не врахував даних про особу правопорушника, що потягло за собою необґрунтоване призначення майже найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією ст.124 КУпАП. 
Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень. 
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З оскарженої постанови вбачається, що призначивши адміністративне стягнення у виді 6 (шести) місяців позбавлення права керування транспортними засобами, місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог закону і, при наявності альтернативних стягнень, передбачених ст. 124 КУпАП, не мотивував своє рішення щодо застосування найсуворішого стягнення, що не відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Апеляційний суд враховує, що матеріали провадження не містять відомостей стосовно скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень в минулому.
За таких умов адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом в даній справі апеляційний суд вважає занадто суворим, а тому постанова підлягає зміні в частині застосування виду адміністративного стягнення.
При цьому, апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, в якій неодноразово зазначалось, що накладення стягнення з особи не повинно містити у собі тягар для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, задля не порушення її прав. 
Застосовуючи адміністративне стягнення апеляційний суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу правопорушника, а тому вважає за можливе змінити постанову суду першої інстанції в частині виду стягнення та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке буде достатнім та справедливим, а також відповідатиме меті адміністративного стягнення.
Зазначення місцевим судом в оскаржуваній постанові про те що «У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажири отримали тілесні ушкодження,...», на думку суду має ознаки технічної описки, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення такі обставини не зазначаються. Така описка жодним чином не впливає на висновки місцевого суду щодо доведеності вини правопорушника та може бути виправлена місцевим судом за власною ініціативою або за клопотанням сторони. 
З урахуванням встановлених судом обставин, апеляційний суд приходить до висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни постанови місцевого суду в частині застосування адміністративного стягнення.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Поновити захиснику Коротняну П.В. строк на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду м. Одеси від 08.04.2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Коротняна П.В. – задовольнити частково.
Постанову Хаджибейського районного суду м. Одесивід 08.04.2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винуватим за ст.124 КУпАП –змінити в частині застосування адміністративного стягнення.
Застосувати до  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський